Справа №402/83/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

"03" квітня 2026 р.       м. Благовіщенське

Благовіщенський районний суд Кіровоградської області у складі: 
головуючого судді Бондаренка А.А.,
секретар судового засідання Хименко О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Благовіщенське цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Благовіщенської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, 

встановив:

ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Благовіщенської міської ради про визнання за ним права власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю – на самочинно збудований гараж з навісом (літ. «А а») загальною площею 51,40 кв. м., площею основи (забудови) – 63,50 кв. м., висотою – 2,95 м., об`ємом 187 куб. м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 на земельних ділянках кадастровий номер 3525510100:06:000:0317 площею 0,0042 га. та кадастровий номер 3525510100:06:000:0344 площею 0,0030 га.
На обґрунтування позову вказав, що 05.12.2023 року він кпив земельні ділянки кадастровий номер 3525510100:06:000:0317 площею 0,0042 га. та кадастровий номер 3525510100:06:000:0344 площею 0,0030 га які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Вид цільового призначення зазначених земельних ділянок – 02.05. для будівництва індивідуальних гаражів.
На вказаних земельних ділянках він у 2024 році збудував нежитлову будівлю – гараж з навісом (літ. «А а») - об`єкт самочинного будівництва, загальною площею 51,40 кв. м., площею основи (забудови) – 63,50 кв. м., висотою – 2,95 м., об`ємом 187 куб.м. 
20.11.2024 року виготовив у КП «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт на будівлю, на гараж з навісом була заведена інвентаризаційна справа № 619. 
На замовлення позивача ФОП ОСОБА_2 провів технічне обстеження будівлі, за результатами якого зробив звіт та підтвердив можливість надійної та безпечної експлуатації.
Позивач звернувся до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кримської Н.П. з усною заявою про реєстрацію вказаного гараж з навісом, однак вона відмовила, пославшись на відсутність документів про введення вказаної будівлі в експлуатацію. 
Відповідач - Благовіщенська міська рада направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
З наданої позивачем копії паспорту НОМЕР_1 , виданого 26.03.2010 року Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області, встановлено, що  ОСОБА_1  є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З наданої позивачем копії договору купівлі-продажу земельної ділянки № 317 від 05.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_1   купив земельну ділянку кадастровий номер 3525510100:06:000:0317 площею 0,0042 га., яка розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Вид цільового призначення зазначених земельних ділянок – 02.05. для будівництва індивідуальних гаражів.
З наданої позивачем копії договору купівлі-продажу земельної ділянки № 344 від 05.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_1   купив земельну ділянку кадастровий номер 3525510100:06:000:0344 площею 0,0030 га яка розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Вид цільового призначення зазначених земельних ділянок – 02.05. для будівництва індивідуальних гаражів.
З наданої позивачем копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 344 судом встановлено, що вбачається, що ОСОБА_1   купив земельну ділянку кадастровий номер 3525510100:06:000:0344 площею 0,0030 га яка розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Вид цільового призначення зазначених земельних ділянок – 02.05. для будівництва індивідуальних гаражів.
З наданої позивачем копії технічного паспорту від 20.11.2024 року та інвентарної справа № 619 виготовлені КП «Благовіщенським міжміським бюро технічної інвентаризації» судом досліджено план гаража з навісом, характеристика гаража з навісом. 
З наданого позивачем звіту про проведення технічного обстеження нежитлової будівлі – гараж з навісом (літ. «А а») - об`єкт самочинного будівництва, загальною площею 51,40 кв. м., площею основи (забудови) – 63,50 кв. м., висотою – 2,95 м., об`ємом 187 куб.м., який розташований на на земельних ділянках кадастровий номер 3525510100:06:000:0317 площею 0,0042 га. та кадастровий номер 3525510100:06:000:0344 площею 0,0030 га., що розташований за адресою, АДРЕСА_1 , встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації.
З наданої відповідачем копії Серії АЕ № 007174 кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури вбачається що експерти ОСОБА_2 пройшов професійну атестацію та підтвердив кваліфікацію для виконання робіт з технічного обстеження будівель і споруд об`єктів будівництва класу наслідків (відповідальності) СС2 (середні насідки). 
При вирішенні справи суд керується такими нормами законодавства:
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.
Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети.
На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі N6-1328цс15, згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.
Згідно ст.376 ЦК суди, розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки.
Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.
На підставі ч.3 ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).
Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Водночас згідно із ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 року № 158 затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, яким передбачена процедура введення в експлуатацію лише індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05.08.1992 року по 09.04.2015 року та будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12.03.2011 року.
Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.
Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Враховуючи, що позивач є власником земельних ділянок, на яких розташоване самочинно збудоване нерухоме майно, місцезнаходження якого не порушує права інших осіб, та дане нерухоме майно відповідно до експертних висновків придатне для подальшої експлуатації, Благовіщенська міська рада Голованівського району Кіровоградської області позову визнала, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1223, 1225 ЦК України, ст.ст. 141, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1  право власності на самочинно збудований гараж з навісом (літ. «А а») загальною площею 51,40 кв. м., площею основи (забудови) – 63,50 кв. м., висотою – 2,95 м., об`ємом 187 куб. м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 на земельних ділянках кадастровий номер 3525510100:06:000:0317 площею 0,0042 га. та кадастровий номер 3525510100:06:000:0344 площею 0,0030 га. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони у справі:
Позивач -  ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Благовіщенська міська рада Кіровоградської області;
Адреса реєстрації: 26400, Кіровоградська область, Голованівський район, м.Благовіщенське, вул. Промислова, 23/54; 
Код ЄДРПОУ 05402697.

  Суддя:	  	А.  А.  Бондаренко