ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
16 лютого 2026 року 	Справа № 280/11113/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )
до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69068, м. Запоріжжя, вул. Брюллова, 5; код ЄДРПОУ 44993352)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51; код ЄДРПОУ 39816845)
про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
17.12.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна служба України з безпеки на транспорті (далі – третя особа), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2025 № 78835843, винесену державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шаровим Вячеславом Миколайовичем, щодо примусового виконання постанови від 24.09.2024 серії АВ № 00000239, винесеної Державною службою України з безпеки на транспорті.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про необґрунтованість спірної постанови з огляду на те, що третя особа у незаконний спосіб виготовила та направила на примусове виконання дублікат виконавчого документа, а саме постанови від 24.09.2024 серії АВ № 00000239, намагаючись стягнути з позивача подвійну суму штрафу. Однак, штраф, накладений даною постановою, позивачем своєчасно сплачено, а виконавче провадження – закінчено. При цьому, повторне пред`явлення до виконання виконавчого документа у разі закінчення виконавчого провадження законом не передбачено. Просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 22.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/11113/25; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні; призначено судове засідання на 29.12.2025.
Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві (вх. від 24.12.2025 № 64590) послався на те, що підставою для відкриття виконавчого провадження для примусового виконання є пред`явлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження. В свою чергу, державний виконавець зобов`язаний прийняти цей виконавчий документ до виконання та не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження. Станом на 24.12.2025 на адресу Центрального ВДВС м. Запоріжжя заяви від сторін про виконання зазначеної постанови не надходили. Зауважує, що державний виконавець позбавлений законної можливості відмовити у відкритті виконавчого провадження та не може досліджувати питання щодо достовірності виданих постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення. Державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень виключно на підставі виконавчих документів, які відповідають вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». У задоволенні позову просить відмовити.
29.12.2025 до суду від відповідача надійшли матепіали виконавчого провадження № 78835843 (вх. № 65609).
31.12.2025 від третьої особи надійшли пояснення (вх. № 65988), відповідно до яких постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом 10 днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Укртрансбезпекою надіслано позивачеві постанову через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на адресу зареєстрованого місця проживання, яка внесена до державних реєстрів. Відповідно до рекомендованого повідомлення рекомендований лист 16.10.2024 повернуто з позначкою про невручення – «за закінченням терміну зберігання». Отже, у даному випадку перебіг строку на оскарження постанови для позивача почався після повернення поштового відправлення з позначкою про невручення – 16.10.2024. Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу. Таким чином, на момент звернення ОСОБА_1 з позовною заявою до суду, оскаржувана постанова набула подвійного розміру штрафу. Як вбачається з матеріалів справи № 280/11113/25, зокрема відповідно до доданих платіжних інструкцій, позивачем здійснена сплата в одинарному розмірі за постановою про адміністративне правопорушення. У зв`язку із відсутністю сплати подвійного розміру штрафу, подано повторно до відповідача заяву про примусове виконання постанови через необхідність стягнення залишку сум штрафу по оскаржуваній постанові. Отже, з боку Укртрансбезпеки витримані всі вимоги чинного законодавства. У задоволенні позову просить відмовити.
На підставі ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України розгляд справи здійснюється за правилами письмового провадження.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. 
Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни від 20.11.2024 у ВП № 76594957 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.09.2024 серії АВ № 00000239, якою на позивача накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі № 280/6780/25, що набрало законної сили 18.11.2025, встановлені наступні обставини: «…Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на подачу адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про адміністративні правопорушення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов про адміністративні правопорушення задоволено частково.
Постанову серії АВ №00000231 від 24.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 гривень скасовано.
Постанову серії АВ №00000237 від 24.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 гривень скасовано.
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови серії АВ №00000047 від 20.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень, постанови серії АВ №00000051 від 20.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 гривень, постанови серії АВ №00000239 від 24.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 гривень, постанови серії АВ №00000219 від 24.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 гривень, постанови серії АВ №00000222 від 24.09.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51000 гривень відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2025 року по справі №332/7063/24 апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задоволено. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2025 р. скасовано в частині задоволених позовних вимог та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
23.06.2025 позивач в добровільному порядку сплатив всі постанови про накладання адміністративного стягнення, які були предметом справи у Заводському районному суді, оплатив ДВС витрати пов`язані з проведенням виконавчих дій та виконавчого збору, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій.
24.06.2025 керуючись п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем винесені постанови про закінчення виконавчого провадження № 76593032, №76593526, № 76594288, № 76594481, №76594631, №76594816, №76594957 у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа. Виконавчий збір та витрати сплачено в повному обсязі. …».
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України).
Матеріали справи містять постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни від 24.06.2025 у ВП № 76594957 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (повне фактичне виконання виконавчого документа).
Надалі, на підставі заяви Державної служби України з безпеки на транспорті, постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича від 13.08.2025 у ВП № 78835843 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.09.2024 серії АВ № 00000239, якою на позивача накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн.
Незгода з даною постановою зумовила звернення ОСОБА_1 до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).
Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VІІІ, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Згідно з ч. 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина 5 статті 26 Закону № 1404-VІІІ).
За правилами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до положень статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
За обставинами даної справи предметом спору є правомірність постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича від 13.08.2025 у ВП № 78835843, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.09.2024 серії АВ № 00000239, якою на позивача накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн.
Судом установлено та учасниками справи не спростовано, що відкриття виконавчого провадження з виконання вказаної постанови відбулося повторно, після закінчення виконавчого провадження з виконання цієї ж постанови на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (повне фактичне виконання виконавчого документа).
Суд зазначає, що питання щодо повноти виконання боржником постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.09.2024 серії АВ № 00000239 вирішено головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциною Ю.Д. під час ухвалення постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.06.2025 у ВП № 76594957.
Фактично повторне подання на примусове виконання постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.09.2024 серії АВ № 00000239 зумовлене тим, що, на думку стягувача, боржник має сплатити щтраф у подвійному розмірі, у зв`язку з його несвоєчасною сплатою. 
Так, згідно ч. 1 ст. 300-2 КУпАП, у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.
Відповідно до статті 308 («Примусове виконання постанови про стягнення штрафу») КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених порушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, для стягнення державним виконавцем штрафу у подвійному розмірі необхідні такі умови: штраф не сплачений у визначений КУпАП строк; штраф не сплачений на момент вирішення питання про початок примусового виконання виконачого документа.
Як вже зазначалося вище, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі № 280/6780/25, що набрало законної сили 18.11.2025, встановлено, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі № 332/7063/24 апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задоволено. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2025 р. скасовано в частині задоволених позовних вимог та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Судом установлено, що суми штрафів сплачені позивачем 23.06.2025.
Таким чином, після винесення постанови судом апеляційної інстанції, позивач в добровільному порядку (у строк, що не перевищує 10 днів) сплатив штраф, накладений постановою Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.09.2024 серії АВ № 00000239, у зв`язку із чим виконавче провадження відносно нього було закінчено, що підтверджується матеріалами справи.
З системного аналізу положень КУпАП вбачається, що положення статті 308 КУпАП в частині стягнення з правопорушника подвійного розміру штрафу направлені на стимулювання добровільного виконання постанов про накладення штрафу та неприпустимість ухилення правопорушника від виконання вимог виконавчих документів, які набрали законної сили. 
Водночас, факт сплати позивачем штрафу 23.06.2025 свідчить про відсутність намірів позивача ухилитися від його сплати. Отже, стягнення з позивача подвійного розміру штрафу є невиправданим та несправедливим втручанням у його право на мирне володіння майном, згідно протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд також зазначає, що виконавче провадження, щодо якого ухвалено постанову про його закінчення, не може бути відкрито знову, крім випадків, передбачених Законом № 1404-VІІІ, яким не передбачено можливості повторного відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, провадження за яким закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII у зв`язку з фактичним виконанням.
При цьому, Державна служба України з безпеки на транспорті, як стягувач, у разі незгоди не була позбавлена можливості оскаржити постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни від 24.06.2025 у ВП № 76594957 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Однак, за умови чинної постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова В.М. не було правових підстав для повторно відкриття виконавчого провадження за тим самим виконавчим документом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, суд оцінює оскаржувану у цій справі постанову як протиправну та доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 – задовольнити.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2025 № 78835843.
3. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69068, м. Запоріжжя, вул. Брюллова, 5; код ЄДРПОУ 44993352).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено та підписано 16.02.2026.

Суддя Ю.П. Бойченко