Провадження № 2-о/742/79/26 
Єдиний унікальний № 742/1350/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року  м.Прилуки  
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого – судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Харченко Л.О., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Жовнер Оксана Миколаївна, заінтересована особа – Управління Державної міграційної служби України у Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,
установив:
І. Зміст заявлених вимог та заперечень сторін.
11 березня 2026 року представник заявника адвокат Жовнер О.М. звернувся до суду з заявою в якій просить суд встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
Свої вимоги аргументує тим, що  ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області, звернулась до Прилуцького відділу Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області з заявою про видачу паспорту громадянина України на заміну втраченого паспорту громадянина СССР у зв`язку з необхідністю оформлення правовстановлюючих документів. Листом від 20 січня 2026 року Управління ДМС у Чернігівській області заявниці відмовлено у видачі паспорту оскільки хоча і встановлено особу однак нею не підтверджено належність до громадянства будь якої держави, що стало підставою необхідності звернення до суду з заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року, з метою підтвердження належності до громадянства України за територіальним походженням.
Зазначає, що заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області. 19 травня 1982 року виконавчим комітетом Дубовогаївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище заявниці) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Факт проживання заявниці на території України до проголошення незалежності України підтверджується також документами про народження її дитини. Так, ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області народився син заявниці, у свідоцтві про народження якого заявниця зазначена у графі «мати».
Відповідно до виписки з погосподарської книги №11 Ковтунівської сільської ради, виданої Яблунівською сільською радою Прилуцького району Чернігівської області 16.02.2026 № 09-01/04 зазначено, що ОСОБА_1 проживала у період з 1991 по 1993 роки за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, зазначений документ безпосередньо підтверджує проживання заявниці на території України у період, що охоплює дату 24 серпня 1991 року.
В період з 25 вересня 1996 року по 24 травня 1997 року заявниця відбувала покарання у Кам`янській виправній колонії у період з 25 вересня 1996 року по 24 травня 1997 року, що підтверджується довідкою про вибуття з місць відбування покарання від 24.05.1997 №001131. У зазначеній довідці також містяться відомості про видачу заявниці документа, що посвідчує особу, а саме паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 01 жовтня 1989 року.
Крім того, відповідно до довідки органу місцевого самоврядування, виданої Знам`янським старостинським округом №5 Сухополов`янська сільська рада Прилуцького району Чернігівської області, заявниця фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 з 27 лютого 2000 року.
21.03.2019 Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області №742/4242/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано.
Наведені обставини у своїй сукупності підтверджують постійний зв`язок заявниці з територією України та її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, а листом управління ДМС у Чернігівській області підтверджено факт що особу ОСОБА_1 встановлено.
Оскільки іншим шляхом встановити зазначений факт заявниця не має можливості, у зв`язку з втраченим паспортом СРСР, що підтверджує реєстрацію місця проживання станом на 24.08.1991, вона змушена звернутися до суду з відповідною заявою.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 21 квітня 2026 року.
ІІІ. Позиції сторін викладені судовому засіданні.
В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили суд її задовольнити в повному обсязі.
Представник Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області в судовому засіданні щодо задоволення поданої заяви не заперечувала.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт проживання заявниці на території України станом на 24.08.1991.
Відтак, 21.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Відповідно до копії повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10 грудня 2025 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 в селі Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області, Україна, її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Відповідно до копії повторно виданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 04 грудня 2018 року, 19 травня 1982 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Дубовогаївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_10 ».
Згідно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 08 серпня 1987 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області народився ОСОБА_11 , батьками якого записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .
Відповідно до копії Виписки із погосподарської книги №1 за 1991-1995 роки Ковтунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, виданої Ковтунівським старостинським округом Яблунівської сільської ради 16 лютого 2026 року за №09-01/04 встановлено, що згідно записів у погосподарській книзі №11 за 1991-1995 роки в житловому будинку за адресою: будинок АДРЕСА_1 рахується список членів господарства: ОСОБА_9 - голова домогосподарства; ОСОБА_1 - дочка голови домогосподарства (вибула 25.03.1995 року); ОСОБА_5 - зять голови домогосподарства (засуджений в лютому 1991 року); ОСОБА_12 - онука голови домогосподарства; ОСОБА_11 - онук голови домогосподарства.
Згідно з копії рішення Ковтунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 24 травня 2001 року «Про перейменування назв вулиць на території Ковтунівської сільської ради», вулицю Радянська перейменовано на вулицю Рудинська.
Відповідно до копії довідки про вибуття з місць відбування покарання Міністерства внутрішніх справ України серії БЖ №001131 від 24 травня 1997 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 25 вересня 1996 року по 24 травня 1997 року відбувала покарання у місцях позбавлення волі. Прямує до місця проживання: АДРЕСА_3 .
Згідно з копії довідки Знам?янського старостинського округу №5 Сухополов?янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області №23 від 18 лютого 2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації з 27 лютого 2000 року за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з листа Прилуцького відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, ОСОБА_1 повідомили, що за результатами проведення перевірки Прилуцьким відділом УДМС у Чернігівській області щодо оформлення паспорта громадянина України замість втраченого її особу встановлено, але не підтверджено належність до громадянства будь-якої держави.
V. Норми права, які підлягають застосуванню.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.
На день розгляду справи в судах підстави та порядок набуття громадянства України регулювалися нормами Закону України «Про громадянство» від 18 січня 2001 року №2235-ІІІ (далі - Закон №2235-ІІІ).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.
Згідно із пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).
Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.
Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).
Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.
Указом Президента України №215 від 27 березня 2001 року в редакції Указу Президента України №588/2006 від 27 червня 2006 року затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).
Порядок відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Згідно із пунктом 8 Порядку, встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон і не мають в паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року, зокрема: осіб, які станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; в) осіб, які станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в дитячих будинках, загальноосвітніх школах-інтернатах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Згідно із пунктом 9 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі втрати паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка про перебування особи в громадянстві колишнього СРСР станом на 24 серпня 1991 року, оформлена територіальним підрозділом Державної міграційної служби України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.
Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498 св 20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116 св 20), від 02 червня 2021 року у справі №125/1472/19 (провадження № 61-8866 св 20).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року в справі №504/2099/19 (провадження №61-3557св21) зазначено, що: «встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. […] Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. […] У справі, що переглядається, установивши факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, що підтверджується належними доказами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для задоволення заяви».
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Оцінюючи, надані заявником докази, суд приходить до висновку, що вони є належними та допустимими.
Судом установлено факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, що підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема, свідоцтвом про народження, згідно з яким вона народилась в селі Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області, показами свідків та наявними в матеріалах справи довідками. При цьому, відомостей про те, що заявник залишала територію України чи є громадянином іншої держави, матеріали справи не містять.
Таким чином, встановлені у справі обставини та досліджені докази підтверджують, що ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України, а тому заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.
Аналогічних висновки викладені Верховним Судом в постановах від 29 червня 2022 року у справі №522/9243/20, від 03 серпня 2022 року у справі №495/7343/19, від 27 лютого 2023 року у справі №517/445/19.
V. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.315, 319, 354 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Жовнер Оксана Миколаївна, заінтересована особа – Управління Державної міграційної служби України у Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити.
Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка села Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області, станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України.
Судові витрати покласти на заявника.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя  Наталія ФЕТІСОВА