Справа №750/17209/25
Провадження №1-кп/750/213/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025270340003121 від 30.10.2025 року відносно:
ОСОБА_6 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, особи з інвалідністю 3 групи, має на утриманні матір - ОСОБА_7 , 1964 р.н., яка є особою з інвалідністю 2 групи та потребує постійного стороннього догляду, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України

В С Т А Н О В И В:

29.10.2025 близько 23 год. 50 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кухонній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник з мотивів неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, тримаючи ніж в правій руці, умисно наніс один удар лезом ножа в область грудної клітини зліва ОСОБА_4 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з ушкодженням перикарду, котрі відповідно до висновку судово-медичної експертизи №782 від 05.12.2025 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
В судому засіданні ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 121 КК України визнав повністю, погодившись з всіма фактичними обставинами справи, як вони пред`явлені в обвинуваченні. Зазначив, що він був у квартирі, вдома з потерпілим та його братом, вживали алкоголь, виник конфлікт з потерпілим, почали сваритись раптово. Ніж лежав на столі, він взяв його і вдарив потерпілого. Злякався, одразу побіг до швидкої допомоги та викликав. Свою вину він визнає повністю, щиро розкаюється, жалкує з приводу вчиненого, вибачився перед потерпілим, вказав, що на даний час вони вже примирились, буде відшкодовувати завдану шкоду, вони домовились з потерпілим про це. Просив суворо не карати, не позбавляти волі.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що був у квартирі обвинуваченого, з ними був ще його брат. Вживали алкоголь, виникла сварка раптово і обвинувачений його вдарив. Більше він нічого не пам`ятає. Прийшов до тями вже в лікарні. Вони домовились про відшкодування шкоди. Просить не позбавляти волі обвинуваченого, обвинувачений вибачився перед ним і він його пробачив, вони примирились. 
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку. 
Враховуючи викладене, свідчення обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, а також те, що обставини, встановлені під час кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація дій обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ніким не оспорюються, суд знаходить, що обвинувачення знайшло своє підтвердження в повному обсязі.
Суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_6 , а його дії вірно кваліфікованими за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Його вина у скоєному стверджується у повному обсязі.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, судом визнано: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом визнано вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, його наслідки, фактичні обставини провадження, відсутність вимог потерпілого щодо призначення суворого покарання та, навпаки, прохання не призначати покарання, пов`язаного з позбавленням волі, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, незадовільний стан здоров`я, що підтверджується наданими медичними документами, що він є особою з інвалідністю 3 групи, перебування на його утриманні матері, ОСОБА_7 , 1964 р.н., яка є особою з інвалідністю 2 групи та потребує постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу (висновок лікарської комісії №465 від 09.06.2025), що у лікаря психіатра на обліку не перебуває, звертається за медичною допомогою до лікаря-нарколога з 2016 року з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, наявність постійного місця проживання, дані щодо попередніх притягнень до адміністративної відповідальності, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності, наявність декількох обставини, що пом`якшують його покарання, та обставину, що обтяжує таке, у зв`язку з чим доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті закону, якою передбачене покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення. Разом з тим, приймаючи до уваги всі вищевикладені обставини, суд вважає, що ще не втрачена можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тобто його припустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що є необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, суд приймає до уваги думку прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, що і підтверджує істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Доводів, які б могли свідчити про те, що виправлення обвинуваченого і його перевиховання неможливе без реального відбування покарання, суду надано не було, а значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю.
В межах кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченого ОСОБА_6 31.10.2025 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова був застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 28.12.2025, який у подальшому був продовжений судом 26.12.2025 до 26.02.2026.
Прокурор просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби – з 20:00 год. до 08:00 год. наступного дня.
Відповідно до ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому, який обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 судом призначається покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, зважаючи на дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про продовження існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, - переховування від відбування покарання, тому вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, до набрання вироком законної сили, але не довше ніж 60 днів із дня ухвалення вироку суду.
Цивільний позов не заявлений. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертизи під час здійснення досудового розслідування в розмірі 3565 грн. 60 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_6  від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби до набрання вироком законної сили, але не довше ніж 60 днів із дня ухвалення вироку суду, заборонивши ОСОБА_6 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 години до 08:00 години наступного дня, з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання; не відлучатися з м. Чернігова без дозволу прокурора або суду.
Речові докази: 
змиви речовини бурого кольору; дві скляні пляшки з під горілки; три скляні рюмки; ніж зі слідами речовини бурого кольору; три ножі; кофту, футболку, штани, які було вилучено 30.10.2025 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , та визнано речовими доказами у кримінальному провадження відповідно до постанови старшого слідчого від 30.10.2025, – знищити; 
мобільний телефон з написом «Infinix» X6531B IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; кросівки, джинси, які було вилучено 30.10.2025 в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадження відповідно до постанови старшого слідчого від 30.10.2025, та відповідно до розписок потерпілого ОСОБА_4 від 04.11.2025 та 06.11.2025 повернуто останньому – залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_4 . 
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування для проведення судової експертизи в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги – після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя ОСОБА_1