РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2026 року 	м. Рівне	№460/15323/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів. 

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 (далі – Позивач) до ОСОБА_1 (далі – Відповідач), в якому Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 надмірно виплачене грошове забезпечення за період з 28.11.2024 - 28.02.2025, яке складає 94535 грн 52 коп на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ). 
Стислий виклад позиції Позивача та заперечень Відповідача.
Позивач зазначає, що Наказом начальника НОМЕР_2 Прикордонного загону від 13.03.2025 №280-ОС, солдата ОСОБА_1 знято зі всіх видів забезпечення з 11.03.2025, відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.06.2017 № 468. Наказом НОМЕР_2 Прикордонного загону від 07.05.2025 № 2399-АГ факт нез`явлення 28.11.2024 після завершення лікування до тимчасового місця дислокації другої прикордонної комендатури швидкого реагування та перебування поза межами військової частини без поважних причин тривалістю понад 10 діб в умовах воєнного стану солдата ОСОБА_1 , підтвердився. На підставі наказу НОМЕР_2 Прикордонного загону від 12.05.2025 № 2525-АГ «Про призначення службового розслідування», проведено службове розслідування за фактом надлишкового нарахування грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 . За результатами службового розслідування встановлено, що на підставі наданої неправдивої інформації солдатом ОСОБА_3 стосовно його лікування, йому виплачувалось грошове забезпечення та інші види винагород. Сума безпідставно виплачених коштів, відповідно до довідки № 818, період неналежної виплати з 28.11.2024 - 28.02.2025 та складає 94535 гривень 52 копійки (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот тридцять п`ять гривень п`ятдесят дві копійки). Тому, така сума підлягає стягненню в судовому порядку. Просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відзив на позовну заяву в порядку статей 159, 162, 261 КАС України Відповідачем не поданий. 
Ухвалою суду від 01.09.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 15.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Процесуальні документи суду надіслані на належну адресу платника податків, яка зазначена у відомостях Єдиного державного демографічного реєстру. 
Відповідач отримав ухвалу суду від 15.09.2025 – 24.09.2025, тобто є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. 
За правилами частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд 

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 Прикордонного загону від 16.08.2022 № 14-ОС «Про особовий склад», солдата ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 16.08.2022 зараховано в списки особового складу та на всі види забезпечення. 
Наказом начальника НОМЕР_2 Прикордонного загону від 11.10.2024 № 1180-ОС солдата ОСОБА_1 призначено інспектором прикордонної служби 2 категорії – снайпером першого відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби (тип С) другої прикордонної комендатури швидкого реагування. 
Наказом начальника НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 25.10.2024 № 418-ВВ солдату ОСОБА_1 надано відпустку за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю 10 календарних днів з 28 жовтня 2024 року до Івано-Франківської області. 
До виконання службових обов`язків повинен був приступити 07 листопада 2024 року. 
05.11.2024 солдат ОСОБА_1 був госпіталізований до КНП “Радивилівська центральна міська лікарня” Радивилівської міської ради Рівненської області з приводу: «Хронічний гастродуоденіт, стадія загострення», виписаний 18.11.2024. 
19.11.2024 солдат ОСОБА_1 повторно госпіталізований до КНП “Радивилівська центральна міська лікарня” Радивилівської міської ради Рівненської області з приводу: «Інший гострий панкреатит. Гастродуоденіт, неуточнений, без згадки про кровотечу», виписаний 02.12.2024. 
02.12.2024 солдат ОСОБА_1 повторно госпіталізований до КНП “Радивилівська центральна міська лікарня” Радивилівської міської ради Рівненської області з приводу: «Травматичний синовіїт лівого колінного суглоба». 
Позивач зазначає, що з 11.03.2025 солдат ОСОБА_1 перестав виходити на зв`язок. Документів, підтверджуючих продовження стаціонарного лікування не надав. 
З метою з`ясування достовірності перебування солдата ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні НОМЕР_2 Прикордонним загоном 06.11.2024 за вихідним № 13/13051-24-Вих надіслано лист (запит) до КНП “Радивилівська центральна міська лікарня” Радивилівської міської ради Рівненської області про надання інформації стосовно лікування солдата ОСОБА_1 . 
Згідно відповіді КНП “Радивилівська центральна міська лікарня” Радивилівської міської ради Рівненської області від 18.11.2024 солдат ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 05.11.2024 по 18.11.2024. 
З метою з`ясування достовірності перебування солдата ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні НОМЕР_2 Прикордонним загоном 25.11.2024 за вихідним № 13.5/13977-24-Вих надіслано лист (запит) до КНП “Радивилівська центральна міська лікарня” Радивилівської міської ради Рівненської області про надання інформації стосовно лікування солдата ОСОБА_1 . 
Згідно відповіді КНП “Радивилівська центральна міська лікарня” Радивилівської міської ради Рівненської області від 27.11.2024 солдат ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 05.11.2024 по 27.11.2024. 
З метою з`ясування достовірності перебування солдата ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні НОМЕР_2 Прикордонним загоном 25.12.2024 за вихідним № 13/15327-24-Вих, 14.01.2025 за вихідним № 13/724-25-Вих надіслано листи (запити) до КНП “Радивилівська центральна міська лікарня” Радивилівської міської ради Рівненської області про надання інформації стосовно лікування солдата ОСОБА_1 . 
Станом на 02.05.2025 відповіді від КНП “Радивилівська центральна міська лікарня” Радивилівської міської ради Рівненської області не надійшло. 
З метою з`ясування достовірності перебування солдата ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні НОМЕР_2 Прикордонним загоном 15.01.2025 за вихідним № 13/754-25-Вих надіслано лист (запит) до Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної адміністрації про надання інформації стосовно лікування солдата ОСОБА_1 . 
Згідно відповіді Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної адміністрації від 11.02.2025 солдат ОСОБА_1 звертався за допомогою 05.11.2024 та отримав скерування на стаціонарне лікування, 18.11.2024 надане електронне направлення до хірурга, 17.12.2024 надане скерування на стаціонарне лікування, 24.01.2025 звертався щодо консультації лікаря ЦПМСД. 
Наказом начальника НОМЕР_2 Прикордонного загону від 13.03.2025 № 280-ОС, солдата ОСОБА_1 знято зі всіх видів забезпечення з 11.03.2025, відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.06.2017 № 468. 
Наказом начальника НОМЕР_2 Прикордонного загону від 21.03.2025 № 337-ОС, солдата ОСОБА_1 зараховано у розпорядження з 11.03.2025, відповідно до підпункту 8 пункту 127 Положення (коли більше 10 днів відсутні відомості про місцезнаходження військовослужбовця, - до повернення військовослужбовця до органу Держприкордонслужби або до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим). 
Наказом НОМЕР_2 Прикордонного загону від 14.03.2025 № 1262-АГ «Про призначення службового розслідування» та наказу НОМЕР_2 Прикордонного загону від 11.04.2025 № 1819-АГ «Про продовження строку проведення службового розслідування», проведено службове розслідування за фактом нез`явлення після завершення лікування в КНП «Радивилівська центральна міська лікарня» Радивилівської міської ради до тимчасового місця дислокації другої прикордонної комендатури швидкого реагування солдата ОСОБА_1 . 
Наказом НОМЕР_2 Прикордонного загону від 07.05.2025 № 2399-АГ факт нез`явлення 28.11.2024 після завершення лікування до тимчасового місця дислокації другої прикордонної комендатури швидкого реагування та перебування поза межами військової частини без поважних причин тривалістю понад 10 діб в умовах воєнного стану солдата ОСОБА_1 , підтвердився. 
На підставі наказу НОМЕР_2 Прикордонного загону від 12.05.2025 № 2525-АГ «Про призначення службового розслідування», проведено службове розслідування за фактом надлишкового нарахування грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 . 
За результатами службового розслідування встановлено, що на підставі наданої неправдивої інформації солдатом ОСОБА_3 стосовно його лікування, йому виплачувалось грошове забезпечення та інші види винагород. 
Сума безпідставно виплачених коштів, відповідно до довідки № 818, період неналежної виплати з 28.11.2024 - 28.02.2025 та складає 94535 гривень 52 копійки (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот тридцять п`ять гривень п`ятдесят дві копійки).
Інформацією отриманою від закладів охорони здоров`я в ході проведення службового розслідування підтверджується перебування солдата ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні в період з 05.11.2024 - 27.11.2024. 
Перебування на лікуванні в період з 28.11.2024 - 10.03.2025 в ході службового розслідування не підтвердилось. 
У зв`язку з надмірною виплатою грошового забезпечення та інших видів винагород за період з 28.11.2024 по 28.02.2025 через надання неправдивої інформації про перебування на лікуванні, наказом НОМЕР_2 Прикордонного загону від 12.06.2025 № 3155-АГ притягнуто солдата ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у сумі 94535 гривень 52 копійки (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот тридцять п`ять гривень п`ятдесят дві копійки). 
З метою добровільного відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі, посадовими особами Військової частини НОМЕР_3 направлено лист від 27.06.2025 ОСОБА_1 з пропозицією про добровільне відшкодування коштів шляхом подання рапорту на одноразове або поетапне утримання коштів із грошового забезпечення, у разі повернення до НОМЕР_2 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України, або перерахунку на відповідні реквізити частини. 
Станом на 25.08.2025 відповідь на адресу Військової частини НОМЕР_3 на даний лист не надходила. 
Позивач зазначає, що оскільки Відповідач після закінчення лікування безпідставно не повернувся до військової частини, але при цьому отримував значні суми бюджетних коштів, які фактично не мали правової підстави для виплати, у Позивача виник обов`язок вжити заходів для їх повернення. Враховуючи, що добровільно Відповідач коштів не відшкодував, на момент подання позову до військової частини не повернувся, Військова частина НОМЕР_3 змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів держави, з метою забезпечення принципів законності, цільового використання бюджетних коштів та недопущення їх безпідставного збагачення окремими особами.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.
Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За приписами частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII).
Статтею 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. 
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно правовими актами.
Статтею 3 Статуту внутрішньої служби України Збройних Сил України визначено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України. 
Згідно вимог пункту 4 частини першої статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу. 
Згідно вимог частини другої статті 24 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. 
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. 
Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань). 
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Порядок та умови призупинення та продовження військової служби визначаються положеннями про проходження військової служби.
Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі – Положення № 1115/2009) визначається порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.
Відповідно до пунктів 48-1 - 48-7 Положення № 1115/2009 визначено, що: для військовослужбовців, які самовільно залишили органи Держприкордонслужби або місця служби, дезертирували із Держприкордонслужби або добровільно здалися в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; військова служба для військовослужбовців призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв, повідомлень начальників органів Держприкордонслужби про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. 
Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються, про що видається наказ начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходив службу; військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до загальної чисельності Держприкордонслужби; військовослужбовці, військову службу яких призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпункту "е" пункту 1, підпункту "е" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні; звільнення військовослужбовців, військову службу яких призупинено, з військової служби здійснюється в установленому порядку посадовими особами, зазначеними у пункті 270 цього Положення; для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. 
У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Інструкцією з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.06.2017 № 468, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 16.08.2017 за № 1011/30879 (далі Інструкція № 468), визначено організацію й порядок обліку військовослужбовців і працівників Державної прикордонної служби України в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, загонах морської охорони, прикордонних загонах , окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах, навчальних закладах, науково-дослідній установі, органах забезпечення, підрозділах спеціального призначення, підрозділах, на кораблях та катерах морської охорони органів Держприкордонслужби в мирний час і в особливий період та порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу і облікованих документів. 
Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої Інструкції № 468, особи, які самовільно залишили органи Держприкордонслужби або місце служби, і тих, що не з`явилися в строк без поважних причин на службу переміщенні, з відрядження, відпустки при призначенні, навчання або закладів охорони здоров`я тривалістю понад три доби, - тільки після з`ясування причин залишення ними (неповернення) органу Держприкордонслужби та внесення в єдиний реєстр досудових розслідувань, але не раніше ніж через три місяці після закінчення встановленого строку відрядження, відпустки, лікування, навчання або самовільного залишення органу Держприкордонслужби . Протягом цього часу вони вважаються тимчасово відсутніми і обліковуються в кадрових підрозділах у книзі обліку тимчасово відсутнього й тимчасово прибулого до органу Держприкордонслужби особового складу в окремому розділі.
Військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, у триденний строк з моменту залишення частини знімаються зі всіх видів забезпечення.
Як слідує з матеріалів справи, Наказом начальника НОМЕР_2 Прикордонного загону від 13.03.2025 № 280-ОС, солдата ОСОБА_1 знято зі всіх видів забезпечення з 11.03.2025, відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.06.2017 № 468. 
Наказом начальника НОМЕР_2 Прикордонного загону від 21.03.2025 № 337-ОС, солдата ОСОБА_1 зараховано у розпорядження з 11.03.2025, відповідно до підпункту 8 пункту 127 Положення (коли більше 10 днів відсутні відомості про місцезнаходження військовослужбовця, - до повернення військовослужбовця до органу Держприкордонслужби або до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим). 
Наказом НОМЕР_2 Прикордонного загону від 14.03.2025 № 1262-АГ «Про призначення службового розслідування» та наказу НОМЕР_2 Прикордонного загону від 11.04.2025 № 1819-АГ «Про продовження строку проведення службового розслідування», проведено службове розслідування за фактом нез`явлення після завершення лікування в КНП «Радивилівська центральна міська лікарня» Радивилівської міської ради до тимчасового місця дислокації другої прикордонної комендатури швидкого реагування солдата ОСОБА_1 . 
Наказом НОМЕР_2 Прикордонного загону від 07.05.2025 № 2399-АГ факт нез`явлення 28.11.2024 після завершення лікування до тимчасового місця дислокації другої прикордонної комендатури швидкого реагування та перебування поза межами військової частини без поважних причин тривалістю понад 10 діб в умовах воєнного стану солдата ОСОБА_1 , підтвердився. 
На підставі наказу НОМЕР_2 Прикордонного загону від 12.05.2025 № 2525-АГ «Про призначення службового розслідування», проведено службове розслідування за фактом надлишкового нарахування грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 . 
За результатами службового розслідування встановлено, що на підставі наданої неправдивої інформації солдатом ОСОБА_3 стосовно його лікування, йому виплачувалось грошове забезпечення та інші види винагород. 
Військова частина НОМЕР_3 є органом державної влади на місцях в системі Державної прикордонної служби України, являється бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Основні фонди, обігові кошти військової частини НОМЕР_3 є державною власністю , перебувають у сфері управління Адміністрації Державної прикордонної служби України і закріплені за Позивачем на праві повного господарського відання.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Інструкція № 558). 
Відповідно до пункту 2 Інструкції № 558, термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія). 
З метою визначення порядку організації та ведення фінансового господарства в органах Державної прикордонної служби України, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.02.2006 № 155 затверджено Інструкцію про організацію фінансового господарства органах Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі – Інструкція № 155). 
Відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 Інструкції № 155 визначені такі завданнями фінансово-економічних органів, а саме: своєчасне і правильне задоволення грошовим забезпеченням військовослужбовців, заробітною платою працівників; забезпечення ведення бухгалтерського обліку і контроль за раціональним, економним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів, збереження державної власності; забезпечення законного та господарськи доцільного витрачання коштів; своєчасне вжиття заходів з відшкодування винними особами завданих збитків у порядку, визначеному чинним законодавством; своєчасне здійснення установлених відрахувань із грошового забезпечення військовослужбовців і заробітної плати працівників та перерахування цих сум за призначенням.
Відповідно до підпункту 28.3. пункту 2 Інструкції № 155 визначено, що виплата грошового забезпечення (заробітної плати) особовому складу провадиться у строки, що встановлюються начальниками (командирами) органів Держприкордонслужби за погодженням з місцевими органами Державного казначейства України, а саме: військовослужбовцям – один раз на місяць – у період з 15 по 20 число за поточний місяць. 
Відповідно до підпункту 28.4. пункту 2 Інструкції № 155 визначено, що виплата грошового забезпечення раніше встановлених строків військовослужбовцям провадиться: а) тим, хто направляється у службове відрядження чи відбуває у відпустку, якщо вони до дня виплати грошового забезпечення за черговий місяць не можуть повернутися до місця постійної служби; б) у разі передислокації органу (підрозділу) Держприкордонслужби, якщо строк виплати грошового забезпечення настане на шляху до пункту нової дислокації; в) в інших випадках за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби. 
З матеріалів справи слідує, що солдату ОСОБА_1 здійснено виплату грошового забезпечення за період з 28.11.2024 по 28.02.2025. 
У зв`язку з чим сума виплачених коштів Відповідачу, відповідно до довідки № 818, період неналежної виплати з 28.11.2024 - 28.02.2025, складає 94535 гривень 52 копійки (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот тридцять п`ять гривень п`ятдесят дві копійки).
Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Статтею 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах. 
Відповідно до частини першої статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. 
За приписами частини третьої статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". 
Відповідно до статей 131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника). 
Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.
Згідно із частинами 1-4 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій (п.1 ч.1 ст.6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі").
Відповідно до ст.12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Суд зазначає, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Згідно з приписами статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас, стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми законуне підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п. 1 ч. 1ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
При цьому, суд встановив, що Відповідач своїми діями призвів до того, що він без належних правових підстав отримав кошти, у вигляді грошового забезпечення, а отже за змістом зобов`язань, що виникають внаслідок збереження або набуття майна без достатньої правової підстави у Позивача виникло право на повернення безпідставно отриманого Відповідачем майна, і виник обов`язок повернути безпідставно одержане майно, а саме грошового забезпечення за період з 28.11.2024 - 28.02.2025. 
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення коштів – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) виплачене грошове забезпечення за період з 28.11.2024 - 28.02.2025 в розмірі 94535 грн 52 коп. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Повний текст рішення складений 25 лютого 2026 року 

Суддя       К.М. Недашківська