Справа № 352/1509/25
Провадження № 2/352/86/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді  Кузьменка С.В.,
за участю 
секретаря судового засідання  Нетреб`яка М.І.,
представника позивача     Ліпкевича І.В.
представника відповідача     Кобиліва В.Я.

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс"
до  ОСОБА_1 

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження та процесуальні рішення
Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ "Факторинг партнерс" (далі - Позивач) до ОСОБА_1 (далі- Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16730 гривень та розгляд справи призначено на 04 серпня 2025 року.
04 серпня 2025 року розгляд справи відкладено на 23 вересня 2025 року в зв`язку із неявкою Відповідача, щодо якого відсутні відомості про повідомлення належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
23 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 09 жовтня 2025 року за клопотанням Представника Відповідача про ознайомлення із матеріалами справи.
09 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено на 06 листопада 2025 року в зв`язку із клопотаннями представників Позивача та Відповідача про відкладення.
06 листопада 2025 року розгляд справи відкладено на 08 грудня 2025 року для надання Відповідачеві можливості скористатись правничою допомогою в зв`язку із припиненням повноважень у попереднього Представника – адвоката Кобиліва В.Я.
09 грудня 2025 року судове засідання відкладено на 12 січня 2026 року в зв`язку із відсутністю електропостачання в будівлі суду.
12 січня 2026 року в судове засідання з`явився адвокат Кобилів В.Я,, який повідомив, що ним поновлено договір із Відповідачем, на підтвердження чого надав ордер від 05 грудня 2025 року.
12 січня 2026 року розгляд справи відкладено на 16 лютого 2026 року в зв`язку із витребуванням доказів за клопотанням Представника Позивача.
16 лютого 2026 року розгляд справи відкладено на 24 березня 2026 року в зв`язку із ненадходження витребуваних доказів. 
23 березня 2026 року Представником Позивача надано клопотання про долучення доказів та витребування доказів.
24 березня 2026 року Судом задоволено клопотання Представника Позивача про долучення доказів та відмовлено у клопотанні про витребування доказів. 
24 березня 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 30 березня 2026 року.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін
Позивач зазначає, що 12 січня 2022 року між Відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір № 3589417. 
Відповідно до умов договору Відповідачеві надано можливість користуватись кредитними коштами в сумі 7000 гривень, проценти за користування кредитом становить 4200 гривень, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
В подальшому, Відповідач порушив умови договору, та не повернув грошові кошти, а також не сплатив проценти.
26 липня 2024 року ТОВ «Мілоан» уклало договір факторингу із Позивачем, яким відступило на користь останнього права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3589417. 
На момент формування позовної заяви заборгованість Відповідача за вказаним договором становить 16730 гривень, в тому числі 7000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 8400 гривен заборгованість за нарахованими процентами та 1300 гривень заборгованість за комісіями.
В зв`язку із викладеним, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь:
- заборгованість за кредитним договором у розмірі 16730 гривень;
- судові витрати, які складають зі сплаченого судового збору у розмірі 2 422 гривень 40 копійок;
- витрати на правову допомогу у розмірі 9000 гривень.
Відповідач надані пояснення, згідно із якими просить відмовити в задоволенні позову.
Зазначає, що:
- довідка ТОВ «Єлаенс» не є належним доказом отримання коштів, оскільки підтверджує тільки успішну авторизацію та резервування коштів, а не зарахування на банківський рахунок. В цій довідці не вказано отримувача коштів;
-Договір не містить електронного підпису за формою, яка відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», не містить електронного цифрового підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором

Представник Позивача надав відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позову та вважає доводи Відповідача безпідставними. Зазначає, що договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатору, який направлено на номер, належний Відповідачеві, 

ІІІ. Докази, досліджені судом
Докази, надані Позивачем
1.Договір № 3589417 від 12 січня 2022 року про споживчий кредит, укладений між Відповідачем та ТОВ «Мілоан», згідно із яким:
-сума кредиту становить 7000 гривень, 
-строк кредиту 30 днів, термін повернення кредиту 11 лютого 2022 року
-комісія за надання кредиту 1330 гривень
-проценти за користування кредитом: 4200.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
-кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.
2.Графік платежів до договору 3589417 від 12 січня 2022 року, згідно із яким Відповідач має повернути кредит 11 лютого 2022 року в сумі 12530 гривень, з яких 7000 гривень тіло кредиту, , процентна ставка 2% за кожен день користування кредитом, та 1330 гривень комісії
3.Паспорт споживчого кредиту, згідно із яким сума кредиту становить 7000 гривень, строк кредиту 30 днів, Процентна ставка: 2.00 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, комісія за надання кредиту: 1330.00 грн
4.Правила надання фінансових послуг ТОВ «Мілоан»
5.Довідка про ідентифікацію кредитного договору № 3589417, згідно із якою Відповідач підписала вказаний договір за допомогою одноразового ідентифікатора Z51309, скерованого на номер телефону Відповідача  
НОМЕР_1 .Довідка ТОВ «фінансова компанія «Єлаєнс» від 21 квітня 2025 року, згідно із якою вказаним підприємством здійснено успішно 12 січня 2022 року платіж коштів ТОВ «Мілоан» в сумі 7000 гривень на картку 516749XXXXXX8954.
7.Розрахунок заборгованості за договором № 3589417, складений ТОВ «Мілоан», відповідно до якого станом на 04 березня 2022 року заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 16730 гривень, а саме: 7000 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 8400 гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 1330 гривень заборгованість за комісією.
8.Розрахунок заборгованості за договором № 3589417, складений Позивачем, відповідно до якого станом на 13 червня 2025 року заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 16730 гривень, а саме: 7000 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 8400 гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 1330 гривень заборгованість за комісією.
9.Договір факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило Позивачеві право грошової вимоги до Боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому. 
10.Платіжне доручення від 26 липня 2024 року, відповідно до якого Позивач сплатив ТОВ «Мілоан» кошти на виконання договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року
11.Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало, а Позивач прийняв реєстр боржників кількістю 21979.
12.Витяг з реєстру боржників до договору № 26-07/2024, в якому міститься інформація про заборгованість Відповідача в сумі 16730 гривень ( графа 5078).
13.Інформація АТ «Ощадбанк», згідно із якою на рахунок Відповідача, для обслуговування якого емітовано платіжну картку НОМЕР_2 , зараховано кошти в сумі 7000 гривень, а також, що фінансовий номер Відповідача визначено 80993706413

Докази, надані Позивачем
14.Запит Позивача та відповідь АТ «Ощадбанк», згідно із якою в автоматизованих банківських системах інформація про відправника коштів відсутня 
15.Запит Позивача до Національного банку України та відповідь, згідно із якою операція зарахування здійснювалась через сервіс АТ Сенс Банк», інформація про відправника відсутня

IV. Фактичні обставини, встановлені судом
В ході судового розгляду встановлено, що 12 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено договір про надання Відповідачеві кредиту в сумі 7000 гривень, що підтверджується договором (пункт ІІІ.1 Рішення).
Відповідно до умов договору, його строк складає 30 днів, Відповідач має повернути отримані кошти в строк 11 лютого 2022 року в сумі 12530 гривень, з яких 7000 гривень тіло кредиту, 4200 гривень проценти та 1330 гривень комісії, що підтверджується договором, паспортом та розрахунком (пункти ІІІ.1-ІІІ.3 цього Рішення).
На виконання договору 12 січня 2022 року Відповідачу перераховано кошти у розмірі 7000 гривень, що підтверджується довідкою та інформацією (пункти ІІІ.6, ІІІ.13 Рішення).
Згідно із розрахунками, здійсненими первинним кредитором ТВОВ «Мілоан» та Відповідачем, станом на 04 березня 2022 року та 13 червня 2025 року у Відповідача утворилась заборгованість перед Позивачем у розмірі 16730 гривень, а саме: 7000 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 8400 гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 1330 гривень заборгованість за комісією (пункти ІІІ.7,ІІІ.8 цього Рішення).
26 липня 2024 року Позивач отримав право вимоги за вказаним договором на підставі укладеного із ТОВ «Мілоан» договору факторингу, що підтверджується договором, платіжним дорученням, актом та витягом з реєстру боржників ( пункти ІІІ.9-ІІІ.12 цього Рішення). 

V. Висновки суду
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
12 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено договір про споживчий кредит на суму 7000 гривень. Зазначений договір укладено в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора, який скеровано на номер телефону НОМЕР_3 , що підтверджується договором та довідкою про ідентифікацію (пункти ІІІ.1 та ІІІ.5 цього Договору).
Належність номеру телефону 80993706413 саме Відповідачеві підтверджується інформацією АТ «Ощадбанк», відповідно до якої саме цей номер визначено Відповідачем як фінансовий ( пункт ІІІ.13 цього Рішення), а також зазначається як належний Відповідачеві номер в процесуальних документах, наданих Представником Відповідача (зокрема в додаткових поясненнях по справі та клопотанні.
Таким чином Суд вважає, що вказаними доказами підтверджується факт скерування одноразового ідентифікатора для підписання договору саме Відповідачеві та подальше підписання Відповідачем договору в електронній формі за допомогою саме цього одноразового ідентифікатора.
Окрім того, Суд нагадує, що в Україні діє принцип презумпції правомірності договору, а Відповідачем не надано доказів не тільки визнання цього договору недійсним/нечинним або неукладеним, але й не надано доказів щодо звернення до суду із відповідним позовом.
На виконання умов договору ТОВ «Мілоан» перевело на рахунок Відповідача кошти в розмірі 7000 гривень підтверджується інформацією ТОВ «фінансова компанія «Єлаєнс», яка є фінансовою установою та не є учасником спірних відносин, про переказ грошових коштів, в зв`язку і чим у Суду відсутні сумніви щодо достовірності відповідної інформації (пункт ІІІ.6 цього Рішення), а також інформацією АТ «Ощадбанк» (пункт ІІІ.13 цього Рішення). 
Суд бере до уваги, що належність саме Відповідачеві рахунку, на який переведені кошти, підтверджується інформацією АТ «Ощадбанк» ( пункт ІІІ.13 цього Рішення).
За таких обставин, відсутність інформації про відправника коштів, на яку посилається Представник Відповідача в наданих ним доказах ( пункти ІІІ.14, ІІІ.15 цього Рішення), на думку Суду, не спростовує факт укладення Відповідачем вищевказаного договору та отримання за цим договором коштів. 
Крім того, Суд звертає увагу на непослідовність позиції Представника Відповідача, який в первинних поясненнях по справі взагалі не визнавав отримання коштів, а після отримання інформації АТ «Ощадбанк» змінив позицію по справі та визнав факт отримання коштів, однак зазначав, що Відповідачеві невідомо, хто саме є виконавцем цього платежу.
Суд відхилив заперечення Представника Відповідача проти витребування інформації з АТ «Ощадбанк», оскільки Позивачем в позовній заяві наводились посилання на факт переведення коштів, а також долучено до позовної заяви докази здійснення перерахування (пункт ІІІ.6 цього Рішення). Відповідно, Суд визнав можливим витребування в подальшому доказів, а саме інформації з АТ «Ощадбанк», оскільки Позивач одразу посилався на відповідні факти та надав доказ переведення коштів.
Таким чином, Позивачем надано докази укладення договору та переведення Відповідачеві коштів в сумі 7000 гривень.
Позивач набув право вимоги на підставі укладеного із первинним кредитором ТОВ «Мілоан» договору факторингу ( пункти ІІІ.9-ІІІ.12 цього Рішення) 
Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості, в зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню в повному обсязі.

щодо розміру нарахованих процентів
Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору.
Як встановлено в ході розгляду справи, кредитний договір укладено 12 січня 2022 року на 30 днів зі строком повернення коштів 11 лютого 2022 зі сплатою процентів в розмірі 2 % в день. 
Відповідач 12 січня 2022 року отримав кошти у розмірі 7000 гривень.
Відповідно розмір нарахованих відсотків становить 4200 гривень (30днів * (7000 гривень * 2 %).
Таким чином, за умовами договору Відповідач мав сплатити  проценти в сумі 4200, що підтверджується договором, паспортом та розрахунком ( пункти ІІІ.1-ІІІ.3 цього Рішення).
Позивачем не надано доказів продовження строку дії договору після 11 лютого 2022 року поза межами визначеного 30-денного строку дії договору, в зв`язку із чим нарахування процентів після 11 лютого 2022 року здійснено поза межами договірних відносин.
Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості за процентами
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають задоволенню в розмірі 4200 гривень та відмові в іншій частині. 

щодо розміру комісії
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 1330 гривень.
У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.
Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суда не надав.
Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками в сумі 4200 гривень та комісії в сумі 1330 гривень, а також задоволення позову в іншій частині

VI. Щодо судового збору
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень.
Позов задоволено в сумі 11200 гривень, що становить 66,95 % від суми заявлених вимог.
66,95 % від суми сплаченого судового збору становить 1621 гривня 69 копійок.
Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1621 гривня 69 копійок.

VІI. Щодо витрат на професійну правничу допомогу
Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано:
- Договір від 02 липня 2024 року про надання правничої допомоги між Позивачем та Адвокатським об`єднанням, згідно якого Позивач замовляє, доручає, оплачує, а Адвокатське об`єднання надає правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим Договором;
- прайс-лист видів та вартості послуг;
- Заявка на надання юридичної допомоги, якою передбачено надання усної консультації - 2 години по 1500 гривень кожна та складення позовної заяви – 2 години по 3000 гривень кожна;
- Акт № 11 про надання послуг від 30 травня 2025 року, відповідно до якого Адвокатське об`єднання надало Позивачу послуги на суму 9 000 гривень у справі щодо стягнення кредитної заборгованості із Відповідача.
Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу відповідають критеріям вимог статті 141 ЦПК України.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов задоволено в сумі 11120 гривень, що становить 66,95 % від суми заявлених вимог.
Позивач заявив стягнення у розмірі 9000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, які визнані Судом обгрунтованими 
За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 6025 гривень 50 копійок, що становить 66,95 % від суми заявлених витрат.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 133, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити частково в позові товариству з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за комісіями в сумі 1330 гривні та заборгованості по процентами за договором № 3589417 в сумі 4200 гривень.
В іншій частині позов товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" до  ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" заборгованість за кредитним договором № 3589417 від 12 січня 2022 року в сумі 11200 (одинадцять тисяч двісті ) гривень, в тому числі:
- 7000 (сім тисяч) гривень - прострочену заборгованість за тілом кредиту;
- 4200 (чотири тисячі двісті) гривень - прострочену заборгованість за процентами;
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 1621 (одна тисяча шістсот двадцять одна) гривня 69 (шістдесят дев`ять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6025 (шість тисяч двадцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг партнерс", місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Гедройця Єжи, будинок 6, офіс 521 ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42640371.

ВІДПОВІДАЧ:  ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

У відповідності до статті 259 ЦПК України складення повного тексту рішення відкладено до 03 квітня 2026 року.

Суддя          Сергій КУЗЬМЕНКО