ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2026 Справа № 914/2458/24

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ»
до відповідача-1:Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧ СЕРВІС АВТОТРАНС»
до відповідача-2: Західно-української регіональної агропромислової біржі
до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗАХІДВУГЛЕЗБУТ»
до відповідача-4: Головного управління ДПС у Львівській області
про визнання недійсним цільового аукціону, визнання недійсним договору купівлі-продажу майна та витребування майна з чужого незаконного володіння,

представники:
позивача: Бойко В.В., Слободян О.Ю., 
відповідача-1: Козій І.Ю.,
відповідача-2: не з`явився,
відповідача-3: не з`явився,
відповідача-4: Мандзиняк Г.В., 
ВСТАНОВИВ
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧ СЕРВІС АВТОТРАНС», Західно-української регіональної агропромислової біржі, Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗАХІДВУГЛЕЗБУТ» та Головного управління ДПС у Львівській області про визнання недійсним цільового аукціону, визнання недійсним договору купівлі-продажу майна та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 29.11.2024р. скасовано ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.10.2024р. про передачу справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва у справі №914/2458/24, справу передано для продовження розгляду в Господарський суд Львівської області.
Після надходження матеріалів №914/2458/24 до Господарського суду Львівської області, відповідно до проведеного 19.12.2024р. автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для розгляду судді Король М.Р.
23.12.2024р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.
26.12.2024р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№ 31127/24).
Враховуючи вищевикладене, ухвалою суду від 30.12.2024р., суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначити на 22.01.2025р.; явку представників учасників справи у підготовче засідання визнано обов`язковою.
Хід справи викладено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.
13.01.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№910/25).
14.01.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача-4 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№1107/25).
14.01.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача-3 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№1081/25).
15.01.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача-4 надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№1181/25).
20.01.2025р. суд постановив ухвалу, відповідно до якої ухвалив: заяву Приватного акціонерного товариства «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» про забезпечення позову у справі №914/2458/24 задовольнити; застосувати заходи забезпечення позову у справі № 914/2458/24 та накласти арешт на будівлю цеху металоконструкцій з адміністративно - побутовими приміщеннями позиція 1, загальною площею 2825.9 кв.м., незавершене будівництво готовністю 44%, що розташований за адресою: Львівська обл., Червоноградський р-н., м. Червоноград, вул. Львівська, будинок 44 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1102359946118).
21.01.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№1661/25).
22.01.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача-3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№1447/25).
22.01.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про доповнення підстав позову та долучення нових доказів до матеріалів справи (вх.№1716/25).
11.02.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№3588/25).
19.02.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшло заперечення на заяву про доповнення підстав позову та долучення нових доказів до матеріалів справи (вх.№4460/25).
10.03.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№6174/25).
12.03.2025р. через систему «Електронний суд» відповідачем-1 подано клопотання про витребування доказів (вх.№6368/25), в якому відповідач-1 просить суд витребувати документальні докази, які стосуються реалізації оспорюваного майна на аукціоні, яке обгрунтовано тим, що такі докази наявні у ГУ ДПС у Львівській області, яке було учасником спірних правовідносин, безпосередньо брало участь у реалізації предмета податкової застави, здійснювало описи та реалізацію майна, відтак саме в даного органу повинні бути документи, які стосуються реалізації спірного майна на аукціоні і не можуть бути отримані відповідачем-1 самостійно, так як ГУ ДПС у Львівській області своєю відповіддю (від 21.02.2025р. вих. №5709/6/13-01-03-05-12) відмовило у наданні запитуваної інформації, оскільки така є інформацією з обмеженим доступом.
Протокольною ухвалою від 12.03.2025р. суд, зокрема, ухвалив: задовольнити заяву про зміну підстав позову, визнати причини пропуску строку на подання доказів поважними та поновити строк, долучити докази до матеріалів справи, оголосити перерву до 26.03.2025р.
25.03.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№7752/25).
Протокольною ухвалою від 26.03.2025р. суд, зокрема, ухвалив: визнати причини пропуску строку на подання доказів поважними та поновити строк, долучити докази до матеріалів справи.
26.03.2025р. суд постановив ухвалу, відповідно до якої ухвалив: визнати причини пропуску строку на подання клопотання про витребування доказів поважними; поновити строк, витребувати в Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35; ідентифікаційний код: 43968090) наступні докази:
-Належним чином завірені копії актів опису майна Приватного акціонерного товариства «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» від 30.06.2016р. №4 та від 26.03.2017р. №7, які здійснювалися у порядку встановленому ст.89 Податкового кодексу України, в межах погашення податкового боргу у розмірі 376 552, 20 грн. та на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року у справі №1340/4870/18;
-Інформацію та належним чином завірені копії підтверджуючих документів стосовно того, чи зверталось ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» до ГУ ДПС у Львівській області з вимогою щодо повернення майна: будівлі цеху металоконструкцій з адміністративно-побутовими приміщеннями, загальною площею 2859, 9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1102359946118 (зняття податкової застави) після проведеного 3 (третього) аукціону з його реалізації в межах виконання рішення суду від 22.11.2018 року у справі №1340/4870/18;
-Інформацію та належним чином завірені копії підтверджуючих документів стосовно того, чи зверталось ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» до ГУ ДПС у Львівській області із пропозицією заміни предмета податкової застави після проведеного 3 (третього) аукціону з його реалізації в межах виконання рішення суду від 22.11.2018 року у справі № 1340/4870/18;
-Інформацію та належним чином завірені копії підтверджуючих документів стосовно того, чи зверталось ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» до ГУ ДПС у Львівській області із пропозицією про добровільне погашення податкового боргу до укладення договору купівлі-продажу майна у відповідності до положень розділу V Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.05.2017р. № 518; відкласти підготовче засідання на 23.04.2025р.  
23.04.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача - 4 надійшло клопотання, за змістом якого, останнім, на виконання вимог ухвали суду від 26.03.2025р., повідомлено про те, що слідчим СВ Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області 23.12.2024р. проведено вилучення оригіналів документів по справі ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» (вх.№10509/25).
06.05.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшли письмові пояснення (вх.№11747/25).
07.05.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№11868/25).
Протокольною ухвалою від 07.05.2025р. суд, зокрема, ухвалив: визнати причини пропуску строку на подання доказів поважними та поновити строк, долучити докази до матеріалів справи; закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 28.05.2025р.
28.05.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№14048/25).
18.06.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№16249/25).
Протокольною ухвалою від 18.06.2025р. суд, зокрема, ухвалив: визнати причини пропуску строку на подання доказів поважними та поновити строк, долучити докази до матеріалів справи; оголосити перерву до 13.08.2025р.
12.08.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№21123/25).
09.09.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача - 4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№23685/25).
18.11.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача - 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№30578/25).
19.11.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№30876/25).
Позиція позивача:
позов мотивований тим, що спірне нерухоме майно, що перебувало у податковій заставі, було продане на цільовому аукціоні, який був проведений із порушенням вимог закону, а отже є недійсним. Недійсність аукціону зумовлює недійсність укладеного за його результатами договору купівлі-продажу майна від 28.04.2020р., а отже, такий правочин не спричинив перехід права власності на це майно та надалі таке майно було відчужене володіючим невласником на підставі договору купівлі-продажу майна від 27.04.2023р. Вважає, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України наявні правові підстави для витребування спірного майна у кінцевого набувача.
Основні обґрунтування підстав позову полягають в тому, що продаж майна відбувся за заниженою оцінкою, яка, за твердженням позивача, не відповідає реальній вартості майна, визначеній незалежною оцінкою експерта.
Позиція відповідача-1:
вважає, що позивач не довів факту порушення законодавства і факту впливу «негативних наслідків» на результати аукціону, адже кошти від реалізації заставного майна були спрямовані на погашення податкового боргу ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ», в результаті чого податковий борг (376 552, 30 грн.) був погашений в повному обсязі, відтак немає підстав стверджувати, що права позивача були порушені.
Позиція відповідача-2: не висловлено, 
Позиція відповідача-3:
вважає, що порушень прав Позивача не відбулося, адже податковий борг був погашений в повному обсязі, залишок коштів перераховано на розрахунковий рахунок Позивача.
Позиція відповідача-4:
вважає, що посадові особи ГУ ДПС у Львівській області діяли в межах чинного законодавства.
За результатами дослідження наданих доказів та матеріалів справи, пояснень представників учасників справи, суд встановив наступне.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року у справі №1340/4870/18 задоволено позов та надано дозвіл Головному управлінню ДФС у Львівській області на погашення усієї суми податкового боргу ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.
Вказане рішення суду не оскаржено і набрало законної сили 27.12.2018р.
29.01.2019 року скеровано лист ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» №4063/10/53.17-11 з пропозицією самостійно визначити оцінювача та провести експертну оцінку майна, описаного згідно акту опису від 30.06.2016 року №4 протягом законодавчо встановленого терміну відповідно до п.12.95 ст.95 ПК України. Однак, ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» не скористався правом самостійно здійснити оцінку шляхом укладення договору з оцінювачем.
Оскільки відповідь на адресу ГУ ДПС у Львівській області не надходила, відповідно до п.12.95 ст.95 Кодексу, було залучено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який має відповідний сертифікат, та укладено з ним договір на проведення оцінки описаного майна з метою подальшої його реалізації на цільовому аукціоні в рахунок погашення податкового боргу. Укладено договір на проведення оцінки майна від 14 травня 2019 року з ПП «Оціночна компанія «Апекс».
Експертна оцінка проведена 10.06.2019 року згідно Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-ІІІ від 12.07.2001р. з строком дії до 10.12.2019 року. Вартість майна згідно експертної оцінки становила
4 199 755,00 грн.
Між Головним управлінням ДПС у Львівській області та Західно - Українською регіональною агропромисловою біржею було укладено договір - доручення від 14.06.2019 року №14/06 про організацію цільового аукціону для реалізації майна та договір доручення на продаж майна на аукціоні №14/06-19 з ПП «Торговий дім «Манявія».
Цільові аукціони щодо реалізації заставного майна були призначені на 12.07.2019р., 02.08.2019р. та 27.08.2019р, однак, при зменшенні ціни на 40% (відповідно до ст.20 «Порядку зміни початкової ціни продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, в рахунок погашення його податкового боргу та оприлюднення інформації про час та умови проведення торгів» від 29.12.2010р. №1244), аукціони не відбулись у зв`язку із відсутністю заяв на купівлю лоту.
Оскільки цільові аукціони не відбулись, а термін дії експертної оцінки завершився, було укладено 04.02.2020р. договір №1 на проведення оцінки майна з ТзОВ «Західний регіональний консалтинг центр». Вартість майна згідно експертної оцінки становила 
996 960,00 грн.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. №2658-ІІІ для неупередженого розгляду незалежної оцінки майна Західно - Українською регіональною агропромисловою біржею проведено рецензування звіту про незалежну оцінку будівлі цеху металоконструкцій з адміністративно-побутовими приміщеннями, загальною площею - 2 825,9 кв.м. ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ». 
Згідно загального висновку рецензента від 06.04.2020р. зазначено, що звіт в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з питань оцінки нерухомого майна і може використовуватись для цілей, викладених в ньому.
Між Головним управлінням ДПС у Львівській області та Західно - Українською регіональною агропромисловою біржею було укладено договір - доручення від 03.04.2020р. №03/04 про організацію цільового аукціону для реалізації майна та договір доручення на продаж майна на аукціоні №03/04-20 з ПП «Торговий дім «Манявія».
Інформація щодо реалізації заставного майна оприлюднювалась на офіційному сайті ДПС України tax.gov.ua та на офіційному сайті Західно - Української регіональної агропромислової біржі zurab.lviv.ua.
28 квітня 2020 року проведено цільовий аукціон на Західно - Українській регіональній агропромисловій біржі щодо реалізації заставного майна ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» (ЄДРПОУ - 00911859), а саме: будівлі цеху металоконструкцій з адміністративно-побутовими приміщеннями, загальною площею - 2 825,9 кв.м. вартістю 1 006 929,60 грн.
Участь в проведенні цільового аукціону представник ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» не приймав, при цьому був належним чином повідомлений щодо дати та місця проведення торгів ЗУРАБ.
28.04.2020 року між приватним акціонерним товариством «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» (Продавець), примусову реалізацію майна якого здійснювало ГУ ДПС у Львівській області, від імені та в інтересах якого діяв член ЗУРАБ - ПП «Торговий дім Манявія» та Товариством з обмеженою відповідальністю ВП «ЗАХІДВУГЛЕЗБУТ» укладено договір купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі №06/04-20.
Податковий борг станом на 28.04.2020 рік становив 376 552,30 грн. Кошти від реалізації заставного майна були спрямовані на організацію цільового аукціону та погашення податкового боргу ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ», в результаті чого податковий борг був погашений в повному обсязі. Залишок коштів в сумі 465 930,23 грн спрямовано на розрахунковий рахунок ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» в АТ «КРЕДОБАНК». При наявності коштів на рахунку, підприємством не виконано обов`язок в частині сплати заборгованості по ЄСВ, який виник у 2014 році, а також не спрямовано кошти на відновлення господарської діяльності підприємства.
Проведеним аналізом інформації наявної в системі ІС «Податковий блок» ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» відповідачем - 4 встановлено, що господарську діяльність підприємство припинило з лютого 2016 року (остання подана декларація по ПДВ за лютий 2016 року). Станом на 31.12.2016 року за підприємством обліковувався податковий борг в сумі 368 781,12 грн. Від зазначеного періоду до моменту проведення торгів, ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» не сплатив зазначену заборгованість в рахунок податкового боргу. 
В подальшому, 27.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ВП «ЗАХІДВУГЛЕЗБУТ» (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧ СЕРВІС АВТОТРАНС» (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Договір), який посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Вишневською Н.С.
У відповідності до умов цього Договору, Продавець передає, а Покупець приймає у власність нерухоме майно, а саме: будівлю цеху металоконструкцій з адміністративно-побутовими приміщеннями позиція 1, що знаходиться за адресою: Львівська область, Червоноградський район, місто Червоноград, вулиця Львівська, будинок 44, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1102359946118 (надалі у цьому договорі - нерухоме майно), і сплачує за неї грошову суму у порядку та на умовах, передбачених цим договором. Нерухоме майно загальною площею 2 825, 9 м.кв; незавершене будівництво готовністю 44%.
Відчужуване нерухоме майно належить Продавцю на підставі договору купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі, зареєстрованого на Західно-Українській регіональній агропромисловій біржі 28.04.2020 року за р.№06/04-20; Протоколу №1 цільового аукціону Західно-Української регіональної агропромислової біржі від 28.04.2020 року; акта приймання-передачі нерухомого майна, укладеного 30.04.2020 року між Головним управлінням ДПС у Львівській області та ТзОВ ВП «ЗАХІДВУГЛЕЗБУТ». Державну реєстрацію права власності продавця на дане нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено 28 травня 2020 року державним реєстратором Червоноградської міської ради Львівської області Вашків Ю.Я.. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 210983405 від 02.06.2020 року, номер запису про право власності: 36710128.
Вищевказане нерухоме майно розміщене на земельній ділянці, площею 0,8192 га, що розташована за адресою: Львівська область, місто Червоноград, вулиця Львівська, 44. Кадастровий номер земельної ділянки - 4611800000:06:001:0100, яка не є предметом даного договору, оскільки у власність або у користування продавцем не оформлялась. Цільове призначення: категорія земель Землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид цільового призначення земельної ділянки: 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.04.2023 року, записи про заборону відчуження або арешту, реєстрації іпотеки щодо відчужуваного нерухомого майна відсутні.
Факт відсутності податкової застави перевірено шляхом безпосереднього доступу до ДРРП на нерухоме майно (пункти 1.1.-1.4. Договору).
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України регламентовано, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Відповідно до пункту 89.2 ст. 89 Податкового кодексу України, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
Спеціальний порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з абзацом другим пункту 95.3. наведеної норми, контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Матеріалами справи встановлено, що контролюючий орган з урахуванням вимог законодавства звернувся до суду, щодо надання дозволу на погашення податкового боргу, що підтверджено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року у справі №1340/4870/18.
У відповідності до вимог частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а відтак суд приходить висновку, що факт виникнення податкового боргу та опис майна згідно акту опису майна, не потребують додаткового доказування.
Пунктом 95.7 ст. 95 Податкового кодексу України встановлено, що продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації. При цьому, згідно з підпунктом 95.7.3 наведеного пункту, інше майно, крім майна, зазначеного в підпунктах 95.7.1, 95.7.2, об`єкти рухомого чи нерухомого майна, а також цілісні майнові комплекси підприємств підлягають продажу за кошти виключно на цільових аукціонах, які організовуються за поданням відповідного контролюючого органу на зазначених біржах.
Порядок проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 22.05.2017 року №518, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.06.2017 року за №748/30616 (Порядок № 518).
Відповідно до Порядку №518 організаторами цільових аукціонів є уповноважені товарні біржі, з якими контролюючі органи укладають відповідні договори (розділи ІІ, ІІІ Порядку № 518).
Організатори аукціону вчиняють дії з проведення цільового аукціону, які визначені Порядком №518, та по завершенню аукціону затверджують протокол. Затверджений протокол є підставою для укладення протягом трьох днів договору купівлі-продажу майна, що передбачено пунктом 3 розділу V Порядку №518.
Відповідно до п.2 розділу V «Порядок оформлення аукціонних документів та проведення розрахунків» визначено, що Протокол складається в чотирьох примірниках (по одному примірнику для контролюючого органу, переможця аукціону, організатора аукціону та власника майна), підписується ліцитатором, переможцем аукціону (його представником) та погоджується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу.
Організатор аукціону затверджує протокол у день проведення цільового аукціону.
Затверджений протокол є підставою для укладення протягом трьох днів договору купівлі-продажу майна.
Щодо основних обґрунтувань підстав позову про продаж майна за заниженою оцінкою, яка, за твердженням позивача, не відповідає реальній вартості майна, визначеній незалежною оцінкою експерта, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 95.10. ст. 95 Податкового кодексу України, з метою реалізації майна, яке перебуває у податковій заставі, проводиться експертна оцінка вартості такого майна для визначення початкової ціни його продажу. Така оцінка проводиться у порядку, визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Даним положенням Податкового кодексу України кореспондують правила пункту 2 розділу ІІІ Порядку №518, згідно з якими майно, яке підлягає продажу на цільовому аукціоні, виставляється на аукціон за початковою ціною, що визначається контролюючим органом на підставі звіту (акта) про оцінку майна, складеного відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Пунктом 95.12. ст. 95 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків має право самостійно здійснити оцінку шляхом укладення договору з оцінювачем. Якщо платник податків самостійно не здійснює оцінку протягом двох місяців з дня прийняття рішення про реалізацію майна, контролюючий орган самостійно укладає договір про проведення оцінки майна.
Отже, позивач не скористався правом на самостійне проведення оцінки, а також правом на добровільне погашення податкового боргу, при тому, що за змістом розділу V Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.05.2017р. № 518, якщо платник податків у будь-який момент до укладення договору купівлі-продажу майна, яке перебуває в податковій заставі, повністю погашає суму податкового боргу, контролюючий орган скасовує рішення про проведення продажу та вживає заходів щодо зупинення торгів. Більше того, позивач підписав оспорюваний договір купівлі-продажу майна без жодних застережень, в тому числі без застережень щодо, як він вважає, «незаконного звіту та заниженої оцінки такого майна».
Господарський суд враховує, що у відповідності до ст.12 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.
Статтею 13 наведеного Закону передбачено рецензування звіту про оцінку майна. За наведеною нормою рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону. Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.
У відповідності до пункту 63 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440, (далі - Національний стандарт №1), рецензування полягає у неупередженому об`єктивному розгляді оцінки майна особою, яка не має особистої матеріальної або іншої заінтересованості в результатах такої оцінки, відповідно до напряму та спеціалізації її кваліфікаційного свідоцтва.
При цьому, положеннями Національного стандарту №1 передбачено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна згідно із законодавством. Особи, що надають недостовірні вихідні дані, використання яких під час оцінки призвело до надання необ`єктивного висновку про вартість майна, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 55).
За визначенням, наданим Національного стандарту №1, необ`єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ`єктивного висновку про вартість об`єкта оцінки; неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування.
Між тим, позивач, посилаючись на недоліки звіту про оцінку майна, не надав до справи належних доказів необ`єктивності, неякісності (недостовірності) виконаної оцінки.
Окрім того, суд враховує, що звіт про оцінку майна, як на час проведення спірного аукціону, так і на даний час є чинним, в установленому законом порядку позивачем не оскаржувався, в судовому порядку недійсним не визнаний. Докази притягнення до відповідальності суб`єкта оціночної діяльності, яким проводилась оцінка та складався звіт в матеріалах справи відсутні.
Суд не приймає до уваги доводи позивача в частині встановлення наведених ним фактів досудовим розслідуванням у межах кримінального провадження, оскільки до винесення остаточного судового рішення за звинуваченням у здійсненні кримінального діяння, будь-які висновки розслідування не можуть створювати преюдиційних фактів.
Відповідно до положень п. 95.14. ст. 95 Податкового кодексу України, покупець майна, яке перебуває у податковій заставі, набуває права власності на таке майно відповідно до умов, визначених у договорі купівлі-продажу, що укладається за результатами проведених торгів.
Договір купівлі-продажу майна, що укладається за результатами проведених торгів, обов`язково має бути підписаний платником податків - боржником, майно якого було продано на торгах.
У разі відмови боржника від підписання договору купівлі-продажу, такий договір підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, за дорученням якого здійснювався продаж майна, у присутності не менш як двох понятих.
Поряд з цим, оспорюваний договір купівлі-продажу №06/04-20 від 28.04.2020р. було
підписано керівником контролюючого органу в присутності двох понятих. Наведене
свідчить про те, що ПрАТ «СОКАЛЬАГРОСПЕЦМОНТАЖ» відмовився від підпису та не мав наміру підписувати акт приймання-передачі майна.
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на аукціонах (прилюдних торгах), яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів, та, ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення таких аукціонів, складання за результатами їх проведення відповідного документа про їх проведення є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.
Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання недійсними правочинів, які укладені за результатом аукціону, зокрема, на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених чинним законодавством.
При цьому, підставою для визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, а правочину недійсним є порушення встановлених законодавством правил проведення таких торгів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки та проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію майна; розміщення оголошення; правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів, тощо).
Відповідно до положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного (господарського) права (законного інтересу) в разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі в судовому порядку. Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення; а такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
Враховуючи, що судом не встановлено порушень під час підготовки та проведення аукціону, будь-яка особа, за умови, дотримання порядку реєстрації учасника аукціону, могла бути зареєстрована, як учасник та прийняти участь в аукціоні, а також те, що права позивача оспорюваним аукціоном не порушено, господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовної заяви в частині визнання результатів аукціону недійсним.
З системного аналізу вищевикладеного слідує, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставин, наявність яких зумовлює визнання недійним проведеного цільового аукціону.
Щодо решти позовних вимог суд зазначає, що вони є похідними від вимоги про визнання недійсним цільового аукціону, а з урахуванням відмови в задоволенні останньої, похідні від неї вимоги також задоволенню не підлягають, у зв`язку з не доведенням їх обґрунтованості.
Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити, як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Відтак, інші доводи, на які посилалися сторони в своїх заявах по суті справи, не прийняті судом до уваги, як такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови у задоволенні позову.
Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Крім того, додатково свідчить про неможливість визнання договору купівлі-продажу недійсним в судовому порядку, наявність правомірних очікувань відповідачів.
Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26.06.2019р. у справі № 669/927/16-ц, пункт 46.1 постанови від 01.04.2020р. у справі №610/1030/18).
При оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб.
Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення; а такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала (зокрема, в постановах від 06.07.2022р. у справі №914/2618/16, від 28.09.2022р. у справі №483/448/20), що правова природа процедури реалізації майна на електронних (прилюдних) торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгах і визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
У зв`язку з наведеним, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.09.2022р. у справі №910/12525/20 виснувала, що торги є правочином і, якщо вони завершуються оформленням договору купівлі-продажу, то оскаржити можна договір, а вимоги про визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту.
Водночас, у постанові від 04.07.2023р. у справі №233/4365/18 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Зокрема, за висновком Великої Палати Верховного Суду, вимогу про визнання недійсними електронних торгів суд може інтерпретувати як позов про визнання недійсним відповідного договору купівлі-продажу. Проте ця вимога лише за певних умов може бути ефективним способом захисту, наприклад, тоді, якщо позивачем і відповідачем є продавець і покупець за договором купівлі-продажу.
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду при вирішенні спору про визнання недійсними результатів торгів (аукціону) необхідним є встановлення: чи мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону (постанови Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі №911/494/17, від 25.04.2018р. у справі №910/16955/17, від 11.06.2019р. у справі №920/1316/14, від 26.09.2019р. у справі у справі №11/19).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідність врахування впровадженого Законом України №132-IX від 20.09.2019р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» стандарту доказування «вірогідності доказів» у господарському процесі. Зокрема, про це йдеться у постановах Верховного Суду від 21.08.2020р. у справі №904/2357/20, від 25.06.2020р. у справі №924/233/18, від 24.09.2020р. у справі №922/2665/17, від 01.10.2020р. у справі №910/16586/18. Наведені висновки Верховного Суду щодо застосування норм процесуального права мають загальний характер.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
В ході розгляду даної справи позивачем не було доведено достатніми доказами порушень встановленої законодавством процедури проведення цільового аукціону з продажу майна боржника, що перебувало у податковій заставі, а тому в суду відсутні підстави для задоволення вимог про визнання недійсним цільового аукціону, а також визнання недійсним укладеного за результатами проведеного цільового аукціону договору купівлі-продажу майна.
В подальшому, право власності на спірне майно на підставі оплатного договору перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗАХІДВУГЛЕЗБУТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧ СЕРВІС АВТОТРАНС», який також став добросовісним набувачем такого майна.
Слід також зазначити, що добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей (пункт 6.50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №925/1351/19, провадження № 12-35гс21).
Зважаючи на викладені вище обставини та відповідні їм норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність передбачених статтею 388 ЦК України підстав для витребування майна у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЧ СЕРВІС АВТОТРАНС».
За рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, контролюючим органом здійснюються заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків, у тому числі шляхом продажу такого майна. Умовою погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є дозвіл суду, наданий за зверненням контролюючого органу. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.
Господарським судом враховано, що дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, надається не на конкретно визначене майно, а на суму податкового боргу; власне перелік майна, що підлягає реалізації з метою погашення податкового боргу платника, виявляється у процесі виконання органом державної податкової служби судового рішення про надання такого дозволу.
Обов`язковість виконання судового рішення про надання дозволу податковому органу на стягнення податкового боргу, яке набрало законної сили, не ставиться під сумнів, але контролюючий орган має дискреційні повноваження на реалізацію майна боржників, які він повинен здійснювати добросовісно.
Позивач обґрунтовує свої вимоги неправомірністю дій податкового органу, однак, не надано жодних доказів на підтвердження звернення до ГУ ДПС у Львівській області зі скаргами на дії/бездіяльність, та/або звернення із відповідним позовом до суду щодо оскарження дій ГУ ДПС у Львівській області чи Західноукраїнської регіональної агропромислової біржі та прийняття судом рішення з цих питань.
При цьому, з фактичних обставин справи слідує, що цільові аукціони щодо реалізації майна були призначені на 12.07.2019р., 02.08.2019р. та 27.08.2019р., однак при зменшенні ціни на 40% (відповідно до ст. 20 «Порядку зміни початкової ціни продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, в рахунок погашення його податкового боргу та оприлюднення інформації про час та умови проведення торгів» від 29.12.2010р. №1244, далі - Порядок №1244) аукціони не відбулись у зв`язку із відсутністю заяв на купівлю лоту.
В подальшому вказане майно було повторно виставлене на аукціон від 28.04.2020р., за результатами проведення якого було укладено оспорюваний договір купівлі-продажу майна.
Також, позивач посилається на п.21 Порядку №1244, згідно якого, майно, що не реалізовано відповідно до пункту 20 цього Порядку, знімається з торгів і повертається власнику. У такому випадку контролюючим органом вживаються заходи щодо заміни предмета податкової застави. Однак, слід зазначити про те, що вказівка щодо необхідності заміни предмета податкової застави іншим майном не свідчить про заборону, а спрямована на забезпечення ефективного і швидкого погашення податкового боргу в разі неліквідності попереднього предмету податкової застави.
В той же час, протягом періоду часу з 27.08.2019р. до 28.04.2020р. позивач не висловлював заперечень щодо неповернення йому майна та/або пропозицій заміни предмета податкової застави.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За змістом ч. 1 ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.
Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду Касаційного господарського суду від 07.12.2021р. у справі №920/268/20, то така не є релевантною до спірних правовідносин у цій справі, у вказаній постанові не викладались висновки щодо застосування норм права.
Позиція позивача є безпідставною, аргументи про невідповідність оцінки майна та результатів аукціону фактично свідчать про незгоду позивача з діями контролюючого органу та самим фактом продажу його майна в рахунок погашення податкового боргу та спроби відмінити проведений аукціон у неналежний спосіб.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 20.01.2021р. №910/8992/19 (910/20867/17), якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не установлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси інших осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу, в тому числі визнання правочину недійсним, має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права.
Таким чином, Позивач, як платник податків, протягом тривалого часу був обізнаний з існуванням у нього податкового боргу, перебуванням майна в податковій заставі та існуванням судового рішення про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок заставного майна, а також був повідомлений про намір контролюючого органу, щодо реалізації заставного майна, про що свідчать матеріали справи. Однак, у порушення вимог чинного законодавства, Позивач не вжив належних та своєчасних заходів щодо недопущення, а в подальшому і погашення існуючого податкового боргу. Будучи поінформованим про наслідки несплати податкового боргу та перебування майна в податковій заставі, Позивач не вжив заходів щодо погодження з контролюючим органом питання щодо проведення оцінки майна.
За таких обставин, оцінивши пояснення учасників судового процесу та наявні у справі докази, приділивши увагу кожному твердженню, посиланню та доводу у даній справі, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не було доведено за допомогою належних та допустимих доказів наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи викладене вище, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 145 ГПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Зважаючи на наведені приписи законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку щодо скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 20.01.2025 року.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:
Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Відмовити в позові повністю.
2.Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.01.2025р. у справі №914/2458/24.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.