ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 917/76/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючого), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2026

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК КВАНТ"
до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради
про зобов`язання вчинити дії.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст обставин справи

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ДБК КВАНТ" (далі - ТОВ "ДБК КВАНТ", позивач) звернулося до суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (далі - Управління, відповідач) про зобов`язання вчинити дії.

1.2. Господарський суд Полтавської області рішенням від 14.10.2025 у справі № 917/76/25 позов задовольнив у повному обсязі; зобов`язав Управління вчинити дії.
1.3. Управління не погоджуючись із рішенням суду 02.12.2025 звернулося до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просило визнати причини пропуску строку на подання апеляційної скарги поважними та поновити відповідачу строк на подання апеляційної скарги; апеляційну скаргу Управління задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 14.10.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

1.4. Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 08.12.2025 апеляційну скаргу Управління залишив без руху та встановив десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення її недоліків шляхом надання йому можливості звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження, вказавши інші підстави для поновлення строку, надання доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (3 633,60 грн) та доказів на підтвердження повноважень особи, яка її підписала.

1.5. Від Управління 18.12.2025 надійшла заява про усунення недоліків, до якої додані, зокрема, докази на підтвердження повноважень особи, яка її підписала та докази сплати судового збору. 19.12.2025 надійшла заява про поновлення процесуального строку.

1.6. Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.12.2025 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління на рішення Господарського суду Полтавської області від 14.10.2025 у справі № 917/76/25 на підставі пункту 4 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

1.7. Заступник керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі відповідача - Управління 07.01.2026 (зареєстровано судом 08.01.2026) звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Полтавської області від 14.10.2025 у справі № 917/76/25, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить визнати причини пропуску строку на подання апеляційної скарги поважними та поновити строк на подання апеляційної скарги; прийняти апеляційну скаргу до свого провадження та відкрити апеляційне провадження у справі; апеляційну скаргу задовольнити; скасувати рішення Господарського суду Полтавської області № 917/76/25 від 14.10.2025 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "ДБК КВАНТ" відмовити.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
2.1. Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 14.01.2026 (колегія суддів: Гетьман Р. А., Россолов В. В., Склярук О. І.) відмовив Заступнику керівника Полтавської обласної прокуратури у відкритті апеляційного провадження на рішення Господарського суду Полтавської області від 14.10.2025 у справі № 917/76/25.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Перший заступник керівника Полтавської обласної прокуратури (далі - прокурор, скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 917/76/25 скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. У поданій касаційній скарзі прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм права, зокрема, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та 53 ГПК України, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також невідповідності висновків суду обставинам апеляційного оскарження прокурором рішення Господарського суду Полтавської області від 14.10.2025, що призвело до ухвалення незаконної ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження.

4.2. Прокурор зазначив, що справу № 917/76/25 розглянуто без його участі, який про рішення суду першої інстанції дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень та ухвали апеляційного суду від 22.12.2025. Подання прокурором апеляційної скарги у межах строку на апеляційне оскарження, означало б фактичну неправомірну заміну суб`єкта владних повноважень, який уповноважений захищати інтереси держави, оскільки у строк на апеляційне оскарження уповноважений орган мав процесуальну можливість самостійно оскаржити судове рішення. Оскарження судового рішення прокурором у строк на апеляційне оскарження прямо суперечило б субсидіарній ролі прокурора по захисту інтересів держави.

4.3. Також прокурор зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відмова у відкритті апеляційного провадження відповідачу унеможливлює відкриття апеляційного провадження за скаргою поданою прокурором в інтересах держави в особі відповідача, оскільки останнім вже реалізовано право на апеляційне оскарження судового рішення з процесуальним наслідком у вигляді відмови у відкритті апеляційного провадження. 
4.4. За доводами прокурора, суд апеляційної інстанції не надав належну оцінку тому факту, що порушення Управлінням строків на апеляційне оскарження без поважних причин свідчить про здійснення неналежним чином захисту інтересів держави та є достатнім доказом для наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави. Таким чином, прокурор звернувся до суду апеляційної інстанції саме в інтересах держави і це поняття не може уособлюватися з відповідачем у цій справі, оскільки прокурор не замінює цей орган у судовому процесі, однак і не виконує функцію його представництва, оскільки представляє державу та є окремим самостійним суб`єктом звернення. Таким чином, застосування апеляційним господарським судом до апеляційної скарги прокурора вимог пункту 3 частини першої статті 261 ГПК України є безпідставним, оскільки прокурор звернувся із скаргою в інтересах держави вперше.

5. Позиція інших учасників справи 

5.1. Від ТОВ "ДТЕК Сервіс" 10.03.2026 через "Електронний суд" надійшов документ з назвою "заперечення", у яких просить відмовити у задоволенні касаційної скарги прокурора, а оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду залишити без змін.

5.2. Враховуючи суть зазначеного вище заперечення, строк його направлення, Суд, з огляду на приписи статей 42, 161, 169, 295 ГПК України, оцінює його як відзив на касаційну скаргу.

6. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

6.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

7.1. Предметом касаційного перегляду, є ухвала апеляційного господарського суду про відмову прокурору, який звернувся в інтересах держави в особі Управління у відкритті апеляційного провадження на рішення Господарського суду Полтавської області від 14.10.2025 на підставі пункту 3 частини першої статті 261 ГПК України.

7.2. Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, перевіряє правильність застосування цим судом норм процесуального права, зокрема пункту 3 частини першої статті 261 ГПК України, та виходить із такого.

7.3. Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

7.4. Відповідно до частини третьої статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

7.5. Згідно з частиною третьою статті 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

7.6. За змістом частин третьої та четвертої статті 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

7.7. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

7.8. Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

7.9. За змістом частин першої, третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. 

7.10. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

7.11. Відповідно до пунктів 2, 3 частини шостої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи.

7.12. Отже, аналіз положень статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" свідчить про те, що законом передбачене право прокурора вступати у справу, порушену за позовом іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження, а також подавати апеляційну скаргу з метою перегляду судового рішення у справі, порушеній за позовом іншої особи.

7.13. Також системний аналіз положень статті 53 ГПК України та статті 23 Закону "Про прокуратуру" свідчить про те, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення її інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах, а також у разі відсутності такого органу. 

7.14. Як убачається з матеріалів справи, ТОВ "ДБК КВАНТ" звернулося до Управління з позовом, який задоволений рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.10.2025 у цій справі.

7.15. Управління не погоджуючись із рішенням суду від 14.10.2025 звернулося до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, однак апеляційний суд відмовив йому у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України, оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
7.16. В подальшому, прокурор, який не брав участі під час розгляду справи у суді першої інстанції, реалізував визначене частиною третьою статті 53 ГПК України право на подання апеляційної скарги в інтересах держави в особі відповідача.

7.17. При цьому, як зазначено апеляційним судом, апеляційна скарга мотивована тим, що звернення прокурора із апеляційною скаргою в особі Управління спрямоване на захист і відновлення державних інтересів, оскільки зобов`язання Управління забрати у ТОВ "ДБК КВАНТ" піщано-соляну суміш без перевірки якості, наявності суміші, яка передана за договором, при встановлених фактах неналежного зберігання, призведе до не отримання, або отримання товару неналежної якості, який неможливо використати за призначенням. Відтак, витрачені на його придбання бюджетні кошти будуть використані неефективно. Також прокурор зазначає, що ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління на рішення Господарського суду Полтавської області від 14.10.2025 у справі № 917/76/25, у зв`язку пропуском строку на апеляційне оскарження. До суду касаційної інстанції ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження відповідач не оскаржив, натомість подав заяву про повернення судового збору за подання апеляційної скарги, яку ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 задоволено. На думку прокурора, порушення строків на апеляційне оскарження без поважних причин свідчить про здійснення неналежним чином захисту інтересів держави та наявність підстав для представництва інтересів держави прокурором шляхом внесення апеляційної скарги.

7.18. Втім, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначила, що приписами пункту 3 частини першої статті 261 ГПК України визначено процесуальне обмеження щодо повторної подачі апеляційної скарги після відмови у відкритті апеляційного провадження на те саме судове рішення та є загальним для всіх суб`єктів, що також узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

7.19. Отже, відмовляючи прокурору у відкритті апеляційного провадження, колегія суддів апеляційного господарського суду виходила з того, що Управлінням подавалася апеляційна скарга на оскаржуване рішення суду, за результатом розгляду якої судом відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України. Прокурором апеляційну скаргу також подано в інтересах держави в особі відповідача у порядку представництва, передбаченого законом. У цьому випадку відповідач - Управління та прокурор, виступають як орган та особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (стаття 53 ГПК України). Тому відмова ухвалою апеляційного господарського суду у відкритті апеляційного провадження відповідачу унеможливлює відкриття апеляційного провадження за скаргою поданою прокурором в інтересах держави в особі відповідача, оскільки останнім вже реалізовано право на апеляційне оскарження судового рішення з процесуальним наслідком у вигляді відмови у відкритті апеляційного провадження.

7.20. Однак прокурор з такими висновками апеляційного суду не погодився, вважає, що застосування вимог пункту 3 частини першої статті 261 ГПК України є безпідставним, оскільки прокурор звернувся із апеляційною скаргою в інтересах держави вперше.

7.21. У контексті доводів касаційної скарги, а також висновків апеляційного суду, Верховний Суд зазначає таке.

7.22. Відповідно пункту 3 частини першої статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї ж особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

7.23. Тобто правилами пункту 3 частини першої статті 261 ГПК України апеляційному суду приписано імперативно відмовляти у відкритті апеляційного провадження, якщо є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

7.24. Оскільки конструкцією вказаної норми встановлено імперативне правило щодо наслідків повторного подання апеляційної скарги тією ж самою особою на теж саме судове рішення, якщо є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення, то відмова у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 261 ГПК України, не є реалізацією дискреції, а є виконанням судом процесуального обов`язку.

7.25. Оцінюючи доводи касаційної скарги про те, що прокурор звернувся з апеляційною скаргою вперше, Верховний Суд зазначає, що вирішальним у застосуванні пункту 3 частини першої статті 261 ГПК України є не формальна відмінність суб`єкта звернення, а характер процесуального інтересу та особа, в інтересах якої подається скарга.

7.26. Водночас подання прокурором апеляційної скарги у цій справі не створює нового, самостійного права на апеляційне оскарження, а є продовженням реалізації процесуальних прав відповідного органу навіть якщо прокурор ставить питання щодо захисту інтересів держави в особі цього органу.

7.27. Відтак повторне звернення до апеляційного суду зі скаргою на те саме судове рішення, хоча й іншим суб`єктом формально, але в інтересах тієї ж особи, яка вже реалізувала своє право на апеляційне оскарження з відповідним процесуальним наслідком, підпадає під обмеження, встановлене пунктом 3 частини першої статті 261 ГПК України.

7.28. Доводи прокурора про те, що пропуск строку на апеляційне оскарження свідчить про неналежний захист інтересів держави та обґрунтовує підстави для представництва, не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції, оскільки такі обставини можуть бути підставою для здійснення представництва, але не усувають процесуальних наслідків уже реалізованого права на апеляційне оскарження. При цьому Верховний Суд звертається до сталих правових позицій, де зазначено, що прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

7.29. Інше тлумачення норм процесуального права фактично надавало б можливість обходу встановлених законом обмежень щодо повторного апеляційного оскарження шляхом участі прокурора в інтересах держави в особі відповідного органу, який реалізував право на звернення до суду з апеляційною скаргою, що суперечить принципам рівності учасників процесу та правової визначеності.

7.30. Колегія суддів враховує, що право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

7.31. У силу принципу диспозитивності на особу, що не вчинила вчасно відповідні процесуальні дії покладається ризик несприятливих наслідків такої бездіяльності. Створення при цьому судом штучних умов, які б надавали одній зі сторін спору більш сприятливі умови для реалізації її процесуальних прав, виходить за межі повноважень суду, передбачених законодавством, та є порушенням статей 6, 19 Конституції України та принципу змагальності сторін (статті 13 ГПК).

7.32. Здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, може мати наслідком порушення принципу правової визначеності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 911/4590/13.

7.33. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 261 ГПК України, а доводи касаційної скарги цього висновку не спростовують.

7.34. Отже, підстави касаційного оскарження, наведені скаржником у касаційній скарзі, у цьому випадку, не отримали підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

7.35. Доводи ТОВ "ДБК КВАНТ", викладені у відзиві, беруться до уваги Касаційним господарським судом у тій частині, яка узгоджується з викладеними у цій постанові міркуваннями.

7.36. Верховний Суд, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

8.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

8.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися та не спростовують висновків апеляційного суду, а тому касаційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

9. Судові витрати

9.1. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції в порядку статті 129 ГПК України, покладається на прокурора, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду- без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 917/76/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова