ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 березня 2026 року справа №360/2171/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Сіваченка І.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 360/2171/25 (головуючий суддя у І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати з 01.01.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату пенсії з 01.01.2025.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, проте, з 01.01.2025 відповідач припинив виплату їй пенсії з невідомих підстав.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її конституційне право на отримання пенсії, у зв`язку з чим просила суд задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2025 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 01 січня 2025 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 969 гривень 96 копійок.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Пенсійні виплати позивачу призупинено з 01.01.2025 на підставі норм пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058 у зв`язку з отриманням інформації з правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії. 
Відповідно до листа Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях № 78/3/5/7-305 від 08.01.2025, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганської області повідомлено, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 22022130000000080 від 10.03.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено причетність, зокрема, ОСОБА_1 , до співпраці з окупаційною адміністрацією РФ на тимчасово окупованій території Луганської області.
Листами Головного управління від 04.07.2025 та від 05.11.2025 на звернення позивача надано відповіді. Зазначено щодо необхідності особистого звернення до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою та необхідними документами. Додатково повідомлено, що інформація про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ зазначається в заяві про поновлення виплати пенсії.
За даними підсистеми ІКІС ПФУ «Звернення» ОСОБА_1 із заявою про поновлення виплати пенсії не зверталася.
В електронній пенсійній справі відсутні відомості про проходження заявницею фізичної ідентифікації особи у способи передбачені законодавством.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком.
Згідно листа Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 08.01.2025 № 78/3/5/7-305 Управлінням здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №22022130000000080 від 10.03.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України. У ході досудового розслідування встановлено причетність громадян України, зокрема, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . З урахуванням викладеного, з метою недопущення фінансової підтримки колабораційної діяльності за рахунок соціальних виплат держави, просили відповідача розглянути питання щодо призупинення нарахування пенсійних виплат, зокрема, позивачу.
Виплату пенсії призупинено відповідачем з 01.01.2025 без прийняття рішення на підставі норм пункту 5 частини першої статті 49 Закону 1058 у зв`язку з отриманням відповідачем інформації з правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії.
08.04.2025 позивач звернулась до відповідача зі скаргою, в якій просила надати пояснення щодо підстав не виплати пенсії.
На вищевказану скаргу відповідачем надано відповідь від 23.04.2025, в якій вказано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за віком на загальних умовах, виплату якої призупинено з 01.01.2025 на підставі норм пункту 5 частини першої статті 49 Закону 1058 у зв`язку з отриманням інформації з правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії. Враховуючи підстави припинення виплати пенсії, для її поновлення необхідно особисто звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою та необхідними документами: паспортом громадянина України; документом про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (за наявністю).
12.05.2025 позивач звернулась через ВЕБ-12001-Ф-С-25-087241, в якій надала заяву про неодержання пенсії від РФ.
На звернення на вебпортал Пенсійного фонду України стосовно пенсійного забезпечення, яке зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області за № 3739/Х-1200-25, розглянуто та повідомлено відповіддю від 11.06.2025, що інформація щодо одержання / неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ зазначається в заяві про поновлення виплати пенсії.
12.06.2025 позивач звернулась через ВЕБ-12001-Ф-С-25-110379, в якій вказала, що додала заявку про неодержання пенсії від РФ та просила надати пояснення щодо виплати пенсії.
На звернення на вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України за № ВЕБ12001-Ф-С-25-110379 з питання поновлення виплати пенсії, яке зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області за № 5415/Х-1200-25, надано відповідь від 04.07.2025 № 5446-5415/Х-02/8-1200/25, в якій вказано, що враховуючи підстави припинення виплати пенсії, для її поновлення необхідно особисто звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою та необхідними документами: паспортом громадянина України; документом про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (за наявності). Додатково повідомлено, що інформація про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ зазначається в заяві про поновлення виплати пенсії.
07.10.2025 позивач звернулась через ВЕБ-12001-Ф-С-25-224421, в якій просила виправити помилку щодо неможливості направити заяви для проходження відеоідентификації.
На звернення на вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з питання реєстрації заявки на проходження відеоконференцзв`язку, яке зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області) за № 11361/Х-1200-25, розглянуто та повідомлено відповіддю від 05.11.2025, в якій вказано, що враховуючи підстави припинення виплати пенсії, для її поновлення необхідно особисто звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою та необхідними документами: паспортом громадянина України; документом про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків.
Управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) направлено до ГУ ПФУ в Луганській області лист на вих. від 10.06.2025 № 1200-0403-8/14449, в якому вказано, що факт причетності до колабораційної діяльності громадян України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , перевіряється в рамках кримінального провадження № 22022130000000080, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що припинення позивачу нарахування та виплати раніше призначеної пенсії за віком було здійснено за відсутності підстав, передбачених Законом № 1058-IV, або будь-яким іншим законом про пенсійне забезпечення, отже, є протиправним.
Оцінка суду.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ст. 47 Закону № 1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 49 Закону № 1058-ІV встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2-1) за заявою пенсіонера про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном; 3) у разі смерті пенсіонера, визнання його безвісно відсутнім або оголошення померлим у встановленому законом порядку; 3-1) у разі надання пенсіонеру статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин"; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 4-1) у разі непроходження фізичної ідентифікації у випадках, передбачених законодавством; 5) в інших випадках, передбачених законом..
Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.
Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Як наголошує відповідач, виплату пенсії позивачу призупинено з 01.01.2025 без прийняття рішення на підставі норм пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058 у зв`язку з отриманням відповідачем інформації з правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії. Підстава - лист Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях № 78/3/5/7-305 від 08.01.2025, яким повідомлено, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 22022130000000080 від 10.03.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України. В ході досудового розслідування встановлено причетність, зокрема, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до співпраці з окупаційною адміністрацією РФ на тимчасово окупованій території Луганської області.
Слід зазначити, що можливість припинення виплати пенсії без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення діючим законодавством України не передбачена. Докази прийняття відповідачем рішення про припинення виплати пенсії у матеріалах справи відсутні.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 243/6391/17.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем протиправно припинено виплату пенсії позивачу а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Суд також зазначає, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в Україні, гарантованого Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ніхто не може позбавляти його права на отримання призначеної йому пенсії за віком.
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. 
Відповідачем не надано відомостей, що позивач отримує пенсію в іншому територіальному органі Пенсійного фонду України на території України.
Стосовно особистого звернення позивача із заявою про поновлення виплати пенсії до органу Пенсійного фонду України, суд зауважує, що відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21, необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 № 25-рп/2009.
Під особистим зверненням пенсіонера, слід розуміти особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонера до приймальні відповідача. Суд зазначає, що у такому разі зазначені тлумачення норм права звужують право позивача на пенсію у порівнянні з нормами, викладеними у спеціальному Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що має вищу юридичну силу.
Отже, передбачено можливість подачі заяви як особисто, так і уповноваженим представником особи, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а.
Щодо посилання відповідача, що в електронній пенсійній справі позивача відсутні відомості про проходження заявницею фізичної ідентифікації особи у способи передбачені законодавством, суд зазначає, що позивач через портал ПФУ зверталася із заявою щодо проходження відеоідентифікації, однак із скріншота вбачається, що відповідно до наданої інформації, ОСОБА_1 не визначено як одержувача пенсії, страхової виплати, якому (якій) необхідно подавати заяву на проходження ідентифікації шляхом відеоконференцзв`язку для поновлення виплати.
У такому випадку перекладати на позивача відповідальність щодо непроходження такої ідентифікації є недоречним.
Пунктом 3 частини 2 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено п. 3, п. 8, ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оскільки зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 360/2171/25 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі № 360/2171/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 31 березня 2026 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 31 березня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко