Справа № 307/4115/25
Провадження № 2-о/307/90/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці Мацоли А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Мацола Аліна Володимирівна, звернулася до суду з заявою, де заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю. В заяві зазначили, що заявниця із ОСОБА_2 познайомилась у 2019 році. У вересні 2020 року вони почали зустрічатись, а у січні 2021 року прийняли спільне рішення проживати разом без реєстрації шлюбу. До липня 2021 року вони проживали у її батьків, за адресою АДРЕСА_1 , а далі переїхали проживати на орендовану квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Заявниця із ОСОБА_2 проживали на орендованій квартирі, однак місце реєстрації не змінювали, оскільки не домовлялися про це із власницею будинку. Тому заявниця та її діти зареєстровані за адресою її батьків, а саме АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , у тітки. ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 зробив заявниці пропозицію, подарував обручку, і вони заручилися, що підтверджується фото та відео. Однак через фінансові труднощі, вони тимчасово відклали весілля та реєстрацію шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_3 у цивільному шлюбі у заявниці та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Батьком дитини записаний ОСОБА_2 , оскільки під час реєстрації народження дитини він був вдома, і вони спільно зареєстрували факт народження їхнього сина. З часу проживання однією сім`єю заявниця виконувала обов`язки дружини, а ОСОБА_2 виконував обов`язки чоловіка та батька. У квітні 2024 року заявниця завагітніла другою дитиною, яку народила ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її цивільного чоловіка, ОСОБА_2 , мобілізували на військову службу 08 грудня 2025 року. У грудні заявниця і ОСОБА_2 вирішили зареєструвати шлюб, що підтверджується скріншотом їхньої переписки. Оскільки ОСОБА_2 на той момент проходив військову підготовку у м.Рівне, то вони спробували зареєструвати шлюб через додаток «ДІЯ» шлюб онлайн. Однак через те, що ОСОБА_2 не мав постійного доступу до мобільного телефону та були перебої з інтернетом, заявниці це не вдалось зробити, позаяк він не зміг поставити дату. Після декількох невдалих спроб, ОСОБА_2 звернувся до командира якого повідомив про те, що у нього має народитися дитина і він хоче бути присутній на родах та укласти шлюб із заявницею. На що йому повідомили, що після пред`явлення довідки про народження дитини підписаної лікарями, йому нададуть відпустку. Після народження їхньої доньки заявниця надіслала довідку, але ОСОБА_2 відмовили у відпустці за сімейними обставинами, тому він не зміг приїхати на реєстрацію народження дитини та шлюбу у ДРАЦС. І оскільки вони не перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі, а батько не мав можливості приїхати та бути присутнім під час реєстрації народження дитини (через проходження військової підготовки в м . Рівному) до Тячівського відділу ДРАЦС, то відомості про дитину внесено заявницею відповідно до ст. 135 СК України. Фактично з ОСОБА_2 заявниця проживала однією сім`єю із січня 2021 року. Вони вели спільне господарство, мали спільний побут, придбавали разом продукти харчування, одяг, ліки, проводили разом відпочинок, мали спільний бюджет, підтримували один одного у всіх життєвих ситуаціях, виховували сина та готувались до народження донечки. Стать дитини їм стала відома до її народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відеозаписом. Зазначені обставини також підтверджуються скріншотами переписки із 2020 року по лютий 2025 року, актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , яка здійснює догляд за будинком де заявниця проживає та ОСОБА_6 , дружини рідного (зведеного) брата ОСОБА_2 . Окрім цього, зазначає, що заробітну плату військового ОСОБА_2 отримував на банківську карту заявниці, що підтверджується випискою із рахунку АТ КБ «ПриватБанк». Кошти, які надходили на її карту, в подальшому за його розпорядженнями заявниця перераховувала необхідні йому суми та здійснювала оплату оренди, купувала їжу та ліки, речі для дітей та ОСОБА_2 . 01 лютого 2025 року ОСОБА_2 призначено на посаду командира бойової машини-командира 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання бойового завдання біля с. Шевченко на Покровському напрямку отримав кульове поранення, втратив свідомість та не подавав ознак життя. Через інтенсивні бойові дії тіло ОСОБА_2 не було евакуйовано, тому його визнано безвісно відсутнім, що підтверджується витягом із акту службових розслідувань, сповіщенням про зникнення безвісти від 12 березня 2025 року, яке надіслано на ім`я заявниці. Відповідно до п.7 пп.2 витягу із акту службового розслідування, зникнення безвісти 11 березня 2025 року солдата ОСОБА_2 вважати пов`язаним із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби в районі ведення бойових дій. 14 березня 2025 року заявниця звернулась до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області для внесення відомостей до ЄРДР та за її заявою порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 115 КК України. 18 березня 2025 року із військової частини заявниці надіслали на Нову пошту особисті речі ОСОБА_2 , в тому числі і його мобільний телефон. 26 березня 2025 року за її запитом, вона отримала витяг із Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин. Як дружина та мати дітей військовослужбовця, який зник безвісти за особливих обставин пов`язаних із проходженням та несенням військової служби, відповідно до чинного законодавства заявниця має право на отримання пільг в тому числі на грошове забезпеченням, знижки на комунальні послуги, медичне лікування, на позачергове зарахування до дитячого садка, пенсію у зв`язку із втратою годувальника тощо. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 має для заявниці та малолітніх дітей юридичне значення.
Враховуючи наведене, просить встановити факт, що має юридичне значення - факт постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який визнаний безвісно відсутнім 11 березня 2025 року починаючи із 01 січня 2021 року по день визнання його безвісно відсутнім.
28 жовтня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд призначено проводити за правилами окремого провадження, а також запропоновано заінтересованій особі подати письмові пояснення. Клопотання представника заявника про виклик свідків задоволено. Викликано для допиту у судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2025 року витребувавоно з Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (90500, м. Тячів, вул.Нересенська, № 2) повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , щодо актового запису про народження, батьків, реєстрацію шлюбу та народження дітей.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2025 року клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Матяшука В.К. задоволено частково та залучено до участі у справі заінтересовану особу - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2025 року залучено до участі у справі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
10 листопада 2025 року до суду надійшли письмові пояснення представника заінтересованої особи Міністерство оборони України Матяшука В.К., де зазначає наступне. Міністерство оборони України позовну заяву ОСОБА_1 не визнає та вважає її необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). ( стаття 16-1 в редакції від 25.08.2022). Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, встановлений ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Особа, яка проживала з загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без укладення шлюбу, не є суб`єктом, що має право на виплати. Посилання на норми Сімейного кодексу в даному випадку недоречне, оскільки виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців це не сімейні правовідносини. Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану затверджений Наказом МОУ № 45 від 25 січня 2023 року. У відповідності до пп. «а» п. 5-2 Додатку до Порядку і умов призначення та одноразової грошової допомоги, обов`язковим документом, який дружина надає до районного (міського) ТЦКСП для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, є - свідоцтво про шлюб. Альтернативних документів, що підтверджують статус дружини, не передбачено (ст. 49 ЦК України акти цивільного стану). В силу пп. «а» п. 5-2 Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги статус дружини підтверджує лише свідоцтво про шлюб. Рішення суду про встановлення факту проживання з безвісти зниклим (загиблим) однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є належним і допустимим підтвердженням статусу дружини, наявність такого судового рішення не дає права на виплату одноразової грошової допомоги. Особі буде відмовлено або на стадії прийняття документів, або під час розгляду заяви по суті. Натомість рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні є належним і допустимим доказом перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця та для виплати одноразової грошової допомоги. Належним суб`єктом в такому випадку є особа, яка перебувала на утриманні загиблого (померлого) ( пп. «г» п. 5-2 Додатку до Порядку і умов призначення та одноразової грошової допомоги). Так, надані заявницею докази не підтверджують, що вона перебувала у родинних (сімейних) відносинах з безвісти зниклим. Жодних належних та допустимих доказів такого звернення до ОТЦК та СП чи прийняття рішення Комісією про відмову у призначенні, поверненні документів на доопрацювання, заявницею не надано. До заяви як доказ перебування у статусі фактичної цивільної дружини загиблого заявниця долучила копії документів та доказів. Проте навіть за умови доведеності факту спільного проживання заявниці із загиблим, цей факт не підтверджує факт проживання однією сім`єю та наявності родинних відносин тощо. Для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України де визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки саме як членів сім`ї. Обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Факт спільного проживання та/або реєстрації місця проживання без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї та що вони проживали однією сім`єю і заявниця була членом сім`ї загиблого. Таким чином, не зазначено у заяві та не наведено належних і допустимих доказів наявності взаємних прав та обов`язків у заявниці із загиблим. Враховуючи наведене просить задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.
14 листопада 2025 року до суду надійшли заперечення представника заявниці ОСОБА_7 , де вказує наступне. Із приводу обставин викладених у заяві представник Міністерства оборони у своїх поясненнях не висловив жодних заперечень, міркувань чи аргументів. Натомість висловився загальними фразами, щодо того, що надані заявницею докази не підтверджують, що вона перебувала у родинних (сімейних відносинах із безвісти зниклим ОСОБА_2 ), із чим вони категорично не згідні. Оскільки факт народження спільної дитини під час цивільного шлюбу є беззаперечним доказом перебування батьків у сімейних відносинах. Окрім того, друга вагітність заявниці, яку ОСОБА_2 визнавав та народження другої дитини, спільні витрати на оренду квартири, ведення спільного господарства та їх спільне проживання підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов, зазначені обставини додатково підтвердять свідки, придбавання побутових речей та речей для дітей за спільні кошти додатково підтверджують факт проживання однією сім`єю заявниці та ОСОБА_2 . Разом із цим, сповіщення про зникнення безвісти адресовано саме ОСОБА_1 . Із чого вбачається, що ОСОБА_2 у військовій частині зазначив заявницю як його дружину. Докази, які додано до заяви в сукупності підтверджують усталене довготривале, спільне проживання однією сім`єю заявниці і ОСОБА_2 , утримання ОСОБА_2 заявниці та дітей, ведення ними спільного господарства та побуту, їх взаємні права та обов`язки, тощо. Звертає увагу, що відповідно до акту службового розслідування 11 березня 2025 року під час виконання бойового завдання біля с. Шевченко на Покровському напрямку ОСОБА_2 отримав кульове поранення, втратив свідомість та не подавав ознак життя. Через інтенсивні бойові дії тіло ОСОБА_2 не було евакуйовано, тому його визнано безвісно відсутнім, що підтверджено витягом із акту службових розслідувань, сповіщенням про зникнення безвісти від 12 березня 2025 року, яке надіслано на ім`я ОСОБА_1 . Відповідно до п.7 пп.2 витягу із акту службового розслідування, зникнення безвісти 11.03.2025 року солдата ОСОБА_2 вважати пов`язаним із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби в районі ведення бойових дій. Із зазначеного вбачається що наразі, ОСОБА_2 , вважається зниклим безвісти, а не загиблим. Тому заявниця не зверталась із заявою на призначення та виплати грошової допомоги. Враховуючи наведене не зрозумілою є позиція Міністерства оборони України із приводу твердження про те, що заявницею не додано допустимих доказів звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 чи прийняття рішення Комісією про відмову у призначенні, поверненні документів на доопрацювання. Враховуючи те, що до заяви додано, фото, відео докази, переписка між заявницею та безвісно зниклим ОСОБА_2 , письмові докази, пояснення свідків., то твердження представника МОУ є формальним, нічим не обґрунтованим та не доведеним. Разом із цим складається враження, що представник МОУ взагалі не знайомий із заявою та доданими до неї доказами на підтвердження кожного аргументу заявниці. У зв`язку із наведеним вище, категорично не погоджується із позицією заінтересованої особи Міністерства оборони України. Вважає, що Міністерство оборони України має всіма методами та способами сприяти сім`ї, родичам військового, який зник безвісти за особливих обставин на території бойових дій, у реалізації прав на гарантованих державою допомоги та соціальних гарантій, має кожну справу військовослужбовця вивчити індивідуально, повністю виключити формальний підхід та не вчиняти перепон у реалізації законного права членів сім`ї та родичів в даному випадку безвісно зниклого військовослужбовця. Враховуючи наведене вище, просить суд, об`єктивно розглянути заяву із доданими доказами на підтвердження всіх аргументів, задоволити заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
03 грудня 2025 року до суду надійшли пояснення представника заінтересованої особи  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 де зазначає наступне. Звертаючись до суду з заявою, визначаючи мету встановлення вищезазначеного факту, заявник посилається на бажання реалізувати своє право на отримання пільг в тому числі на грошове забезпеченням, знижки на комунальні послуги, медичне лікування, на позачергове зарахування до дитячого садка, пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у зацікавлених осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Також слід зазначити, що Міністерство оборони України не погоджується з встановленням факту, та оспорює вимоги заявниці, що свідчить про наявність спору між сторонами. Враховуючи наведене, просить врахувати надані пояснення при розгляді справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 просили заяву задовольнити в повному обсязі. 
Представник заінтересованої особи Міністерства Оборони України в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розгляд справи провести у його відсутності. Зазначив, що подані пояснення підтримує та просить у задоволенні позову відмовити. 
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розглядати справу за його відсутності. Також зазначив, що заявлені вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.
Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у їх відсутності.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 проживають з 2021 року у будинку за адресою АДРЕСА_1 . Цей будинок належить її сестрі і вона за ним здійснює догляд. Коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поселилися до будинку то ОСОБА_11 вже на той час була вагітною і через певний час народила дитину. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були нормальні відносини, чоловік її підтримував, був доброю людиною і хазяйновитим. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вели спільне господарство. Грошові кошти вони оплачували вчасно та вона бачила, що заявниця проживає разом з ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_11 народила дитину, то після цього ОСОБА_2 забрали для проходження військової служби. У березні заявниця народила другу дитину та ОСОБА_2 вже в той час проходив військову службу. Батьком обох дітей є ОСОБА_2 . Зараз їй відомо, що ОСОБА_2 є безвісти зниклим. 
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що вона знає ОСОБА_2 , а з ОСОБА_13 познайомилася у 2022 році, коли вже народилася дитина. ОСОБА_2 є братом її чоловіка. Їй відомо, що ОСОБА_11 спільно проживала з ОСОБА_2 всі чотири роки у будинку в м. Тячів та разом виховували маленького синочка ОСОБА_14 . Разом вели спільне господарство. Вона зі своїм чоловіком їздила до них у гості, а вони відповдно до них. Також вона бачила, що заявниця була вагітна. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не були одружені, тільки планували подати заяву, але щось не вийшло. Вони проживали у орендованому будинку та оренду оплачував ОСОБА_2 , а зараз оплачує заявниця. Друга дитина народилася в кінці 2024 року, коли ОСОБА_2 вже проходив військову службу та батьком він не вказаний, бо його не відпустили з військової частини. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дуже хотіли укласти шлюб. Під час проходження військової служби ОСОБА_2 надсилав грошові кошти ОСОБА_1 на потреби її та дітей.
Суд, вислухавши пояснення заявниці та її представника, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 30 вересня 2021 року Тячівським відділом ДРАЦС у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , про що 30 вересня 2021 року складено відповідний актовий запис №352. Батьками зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12). 
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 28 січня 2025 року Тячівським відділом ДРАЦС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління 16 січня 2025 року народилася ОСОБА_15 , про що 28 січня 2025 року складено відповідний актовий запис №18. Батьками зазначено: ОСОБА_16 та ОСОБА_1 (а.с.14). 
Із скриншоту додатку «Дія» вбачається, що заявницею подано заяву про реєстрацію шлюбу та протягом 12 годин партнер ОСОБА_2 має вибрати дату весільної церемонії (а.с.16). 
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї складеного депутатом Тячівської міської ради VIII-го скликання ОСОБА_17 №05-48/149 від 07 серпня 2025 року вбачається, що заявниця ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 з двома дітьми: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Чоловік ОСОБА_2 був призваний до ЗСУ у 2024 році та зник безвісти. ОСОБА_1 проживає на орендованій квартирі так як власного житла немає. Вона потребує виділу земельного наділу та матеріальної допомоги (а.с.23).
Із письмових пояснень ОСОБА_5 від 14 жовтня 2025 року відомо, що вона є рідною сестрою власниці будинку ОСОБА_18 , яка знаходиться закордоном та за проханням сестри вона доглядає будинок за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживають із своїм сином ОСОБА_4 у вказаному будинку на підставі усної домовленості між ними з 25 липня 2021 року допоки не мобілізували ОСОБА_2 08 грудня 2024 року. По сьогоднішній день ОСОБА_1 із своїми дітьми ОСОБА_14 та ОСОБА_19 фактично проживають за вказаною адресою. Протягом цього часу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживали однією сім`єю та сином. Письмовий договір оренди між ними не укладався, оскільки всі умови визначені за усною домовленістю (а.с.24).
Із письмових пояснень ОСОБА_6 від 13 жовтня 2025 року відомо, що вона є дружиною рідного брата ОСОБА_20 .. Їй достеменно відомо, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 та їхнім сином. Вони вели спільне господарство, проживали разом як подружжя, піклувалися один про одного та про дитину, що відповідало ознакам сімейного життя (а.с.25).
ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 про що 01 жовтня 1999 року складено відповідний актовий запис №56 згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 . Батьками вказано: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.26).
З довідок АТ КБ «Приватбанк» від 06 жовтня 2025 року відомо, що на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_6 було перераховано грошові кошти 24 лютого 2025 року у сумі 1324,27 грн. та 14 березня 2025 року у сумі 25399,21 грн. із деталі операції: зарплата, військова частина НОМЕР_1 (а.с.30-31).
Відповідно до сповіщення про зникнення безвісти ІНФОРМАЦІЯ_1 №3983 від 12 березня 2025 року адресованого ОСОБА_1 відомо, що її чоловік командир бойової машини-командир відділення 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , призваний на військову службу за призовом по мобілізації 08 грудня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання, зник безвісти 11 березня 2025 року в районі н.п. Шевченко, Покровського району, Донецької області (а.с.35).
Відповідно до витягу із акту службового розслідування, затвердженого ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_21 встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01 лютого 2025 року №2 - РС, у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 лютого 2025 № 37 ( по стройовій частині ) з 01 лютого 2025 року призначений на посаду солдата ОСОБА_2 , командира бойової машини командира 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 . 
Із пояснення молодшого лейтенанта ОСОБА_22 , командира 2 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що 09 березня 2025 року за наказом вищого командування для проведення штурмових дій в район населеного пункту Шевченко Покровського району Донецької області висунулись 2 групи військовослужбовців, до складу яких входили: солдат ОСОБА_2 , командир бойової машини - командир 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , та інші військовослужбовці. Усі військовослужбовці були одягнені у відповідному обмундируванні та взутті, були зі штатною зброєю зі спорядженими запасними магазинами до неї, екіпірованими засобами захисту ( бронежилет та шолом кевларовий ), в наявності індивідуальних медичних аптечок. Ha момент виконання бойового завдання молодший лейтенант ОСОБА_22 , разом із солдатом ОСОБА_23 знаходились на КСП, підтримували радіозв`язок та координували дії групи. 11 березня 2025 року під час виконання бойового завдання в околицях населеного пункту Шевченко Покровського району Донецької області бойові групи виконували поставлене завдання, а саме штурмові дії та утримання позиції. Після вдалого штурму солдат ОСОБА_2 , зайшов на позицію ворога та зайняв оборону. Ворог спробував відбити позицію, вступили в стрілецький бій, в результаті чого данні військовослужбовці отримали кульові поранення, втратили свідомість та ознак життя не подавали. Через інтенсивність бойових дій тіло солдата ОСОБА_2 , евакуювати неможливо, тому вказані військовослужбовці вважаються безвісти зниклими амуніція втраченою. Під час виконання бойового завдання будь-яких ознак перебування солдата ОСОБА_2 у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння помічено не було. Таким чином, зникнення безвісти 11 березня 2025 солдата ОСОБА_2 , командира бойової машини-командира 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_4 вважати пов`язаним із захистом Батьківщини під час виконання обов`язків військової служби в районі проведення бойових дій (а.с.31-34).
Згідно із витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20250422-3791 від 22 квітня 2025 року відомо, що ОСОБА_2 зник на території бойових дій (заява №5950 від 14 березня 2025 року Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, кримінальне провадження №12025071160000163 від 14 березня 2025 року (а.с.37-38).
Тячівським РВП ГУНП в Закарпатській області внесено 14 березня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025071160000163 відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований в АДРЕСА_2 України, який ніс службу в лавах Збройних Сил України на посаді: командир бойової машини - командир відділення 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , зник безвісті 11 березня 2025 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Шевченко Покровського району Донецької області України (а.с.42).
Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в цивільному шлюбі також підтверджується спільними фото та відео, доданими на електронному носієві; телефонними переписками, смс та електронними повідомленнями між собою, доданими на електронному носієві (а.с.46-65).
Із довідки виданої ГУ ПФУ в Закарпатській області Управління обслуговування громадян №0700-0210-8/70101 від 17 листопада 2025 року відомо, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Закарпатській області як законний представник неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримує пенсію по втраті годувальника з 14 квітня 2025 року згідно ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.124).
Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00055008670 від 27 листопада 2025 року вбачається, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 вказані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_17 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_18 (а.с.158).
Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00055016677 від 27 листопада 2025 року вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_19 вказані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Підстава запису відомостей про батька: спільна заява батьків про державну реєстрацію народження (а.с.164-165).
Частиною сьомою статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У пункті 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
За частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
За положеннями частин 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
За приписами частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
У п. 104-106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Разом з тим, правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечує правове регулювання відносин, пов`язаних із встановленням та обліком, розшуком і соціальним захистом таких осіб та їхніх родичів визначає Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісті" № 2505-VIII від 12.07.2018 (далі Закон № 2505-VIII)
Відповідно до частини 1 статті 1 вказаного Закону, близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі;
Частиною 1 статті 3 Закону № 2505-VIII встановлено, що цей Закон поширюється на суспільні правовідносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти в умовах збройного конфлікту, у зв`язку з воєнними діями, заворушеннями всередині держави, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, іншими подіями, що можуть спричинити масову загибель людей, а також осіб, зниклих безвісти за будь-яких інших обставин.
У статті 6 вище вказаного Закону зазначено права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України.
Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб.
Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.
Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що заявниця проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю без укладення шлюбу, заявниця перебувала на утриманні останнього починаючи з 2021 року по період, коли ОСОБА_2 пропав безвісти. Пояснення свідків послідовні і повністю узгоджуються з матеріалами справи, не викликають у суду сумніви, щодо їх правдивості.
Посилання представника заінтересованої особи  ІНФОРМАЦІЯ_1  на те, що Міністерство оборони України не погоджується з встановленням факту, та оспорює вимоги заявниці, що свідчить про наявність спору між сторонами, слід зазначити наступне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
У постанові від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.
Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: «Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».
Верховний Суд неодноразово зазначав, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.
Міністерство оборони України, відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є суб`єктом, що призначає і виплачує одноразову грошову допомогу суб`єктам права на таку допомогу.
В свою чергу, між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки вказане Міністерство не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
Разом з цим, саме по собі заперечення заінтересованої особи з відповідних підстав вимог заяви ОСОБА_1 не свідчать про існування у даній справі спору про право та неможливість розгляду такого у порядку окремого провадження, оскільки військова частина та ІНФОРМАЦІЯ_1 також не є суб`єктами отримання такої одноразової допомоги.
При цьому, спір про право може виникнути виключно між суб`єктами цивільного права, тобто особами, визначеними у пункті 4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Також суд зазначає про те, що спір про право має бути реальним, а не гіпотетичним.
Зібраними у справі доказами підтверджено, що заявниця проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , вели з ним спільне господарство, мали спільний побут, та у них народилися діти, встановлення факту має для заявника юридичне значення, вимоги не містять в собі спору про право.
При цьому, суд не може погодитися з доводами Міністерства оборони України про те, що встановлення даного факту не породжує юридичних наслідків для заявниці, оскільки заявниця, звертаючись до суду із вказаною заявою, обґрунтовувала своє звернення тим, що вона проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2021 року по 11 березня 2025 року тобто по час його зникнення безвісти та відповідно має намір на реалізацію прав як дружина та мати дітей військовослужбовця, який зник безвісти за особливих обставин пов`язаних із проходженням та несенням військової служби, а без відповідного рішення суду щодо встановлення вказаного факту, вона буде позбавлення можливості реалізації відповідних прав.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності та враховуючи що заявниця не має іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до задоволення.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який зник безвісти 11 березня 2025 року, однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу у період із 01 січня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості про учасників справи:
Заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Заінтересована особа - Міністерство оборони України, адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітряних сил України, 6, код ЄДРПОУ 00034022.
Заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ  НОМЕР_8 .
Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , житель: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_9 .
Заінтересована особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , жителька: АДРЕСА_8 .
Повний текст рішення складено 24 березня 2026 року.

Суддя М.Д. Стецюк.