ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/38279/21 Суддя (судді) першої інстанції: Луніна Олена Станіславівна

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не формування та не подання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 47227 грн 60 коп., сплаченого згідно квитанції від 21 липня 2021 року №ПН111462;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 47227 грн 60 коп., сплаченого згідно квитанції від 21 липня 2021 року №ПН111462.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 36 680,70 грн, викладену в листі №2600-0603-8/203058 від 16.12.2021р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та направити подання до Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві про повернення ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 47 227 грн 60 коп., сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією від 21 липня 2021 року №ПН111462. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Надалі, до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №640/38279/21 задоволено. Ухвалено додаткове рішення у справі №640/38279/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, 28 листопада 2025 року відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу. 
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що розмір понесених витрат є завищеним та необґрунтованим.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а додаткове рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.
За правилами ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, умовою для присудження за рахунок суб`єкта владних повноважень на користь позивача судових витрат є задоволення адміністративного позову.
Водночас, судова колегія зауважує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, за наслідками апеляційного перегляду, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Враховуючи такий висновок суду апеляційної інстанції, додаткове рішення суду першої інстанції у цій справі також підлягає скасуванню, незалежно від доводів апеляційної скарги, адже відмова у задоволенні позовних вимог унеможливлює здійснення розподілу судових витрат, понесених позивачем, шляхом їх відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 травня 2023 року у справі №580/9874/21.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Судовою колегією враховується, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 у питанні перегляду основного та додаткового судового рішення зробила наступні висновки:
«За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у cправі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у cправі № 922/3289/21.
Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27 вересня 2022 року у цій справі, то додаткову постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2022 року також слід скасувати».
У справі, яка розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанцій, відтак, рішення, яке є додатковим до цього рішення, також підлягає скасуванню.
Керуючись статями 132, 134, 139, 143, 242-244, 250, 252, 308, 311, 315, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2025 року скасувати.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

Т.Р. Вівдиченко