П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.02.2026  	Справа №607/26418/25 Провадження №3/607/296/2026	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Базан Л.Т., за участю особи, яка притягається до адміністративно відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, екстреного медичного техніка виїзної бригади Е(Ш)МД Збаразької підстанції Кременецької станції Е(Ш)МД, жителя АДРЕСА_1 ,
за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №536705 від 10.12.2025, водій ОСОБА_1 10 грудня 2025 року о 11.21 год. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 12, керуючи транспортним засобом – ЕМД д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди, чим вказаними діями порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає, однак, діяв в стані крайньої необхідності, тому змушений був покинути місце події. Так, він у складі бригади Е(Ш)МД Збаразької підстанції Кременецької станції Е(Ш)МД №90 виїжджав на виклик №123, який поступив 10.12.2025 о 10.25 год.. Причиною такого виклику було перевезення пацієнта з підозрою на гострий мозковий інсульт. Під час руху до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР він увімкнув сині та червоні маячки та звуковий сигнал, а тому мав перевагу в русі. Однак, рухаючись по вул. 15 Квітня, в м. Тернополі з ним здійснив зіткнення транспортний засіб Форд д.н.з. НОМЕР_2 . Водночас, враховуючи стан пацієнта та те, що доставити його в лікувальний заклад слід було негайно, він покинув місце ДТП. Просить провадження в адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , оцінивши наявні докази по них, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності – ст. 245 КУпАП.
Диспозицією статті 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
У постанові Касаційного адміністративного суду у справі № 686/5225/17 від 21.12.2018 року зазначено про практику правозастосування ст. 18 КУпАП.
У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».
Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода.
Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено виключно такі докази: копію схеми місця ДТП від 10.12.2025, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 10.12.2025, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №536670 від 10.12.2025, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, довідку УПП в Тернопільській області ДПП щодо ОСОБА_1 від 11.12.2025.
Разом з тим, згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Тернопільської обласної ради №1096 від 15 грудня 2025 року, ОСОБА_1 - екстрений медичний технік виїзної бригади Е(Ш)МД Збаразької підстанції Кременецької станції Е(Ш)МД у складі бригади №90 виїжджав на виклик №123, який поступив 10.12.2025 о 10.25 год.. Причина виклику - перевезення пацієнта з підозрою на гострий мозковий інсульт згідно маршруту. Пацієнта госпіталізовано в приймальне відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР о 11.20 год. Згідно протоколів надання екстреної медичної допомоги при підозрі на гострий мозковий інсульт важливо вчасно доставити пацієнта в лікувальний заклад для обстеження та своєчасного лікування. 
Окрім того слід зазначити, що порушення Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_2 стали причиною ДТП, що мала місце 10 грудня 2025 о 11.21 год. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 12, що підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №536670 від 10.12.2025.
Отже, шкода, заподіяна внаслідок того, що ОСОБА_1 будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди, на думку суду, є очевидно меншою ніж відвернена шкода — загроза життю та здоров`ю людей, які відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України визнаються найвищою соціальною цінністю в державі.
В даній конкретній ситуації ОСОБА_1 був об`єктивно зобов`язаний терміново доставити пацієнта із підозрою на гострий мозковий інсульт до медичного закладу, оскільки в ситуації, що склалась важливо вчасно доставити пацієнта в лікувальний заклад для обстеження та своєчасного лікування.
Таким чином вважаю, що у даному випадку ОСОБА_1 вчинив дії, які хоча і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки він діяв у стані крайньої необхідності, у зв`язку із необхідністю виконання службових обов`язків, пов`язаних із порятунком життя та збереження здоров`я пацієнта, отже вчинене ним порушення вимог ПДР України є менш значним, ніж відвернена шкода.
Згідно п. 4 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.
З огляду на вищевказане, вважаю, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП слід закрити, на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,17,18, 122-4, 247, 283, 284 КУпАП, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрити, у зв`язку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя	Л. Т. Базан