Справа № 438/1878/25 
Провадження № 3/438/36/2026 

П О С Т А Н О В А
іменем України
08 квітня 2026 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т. за участі секретаря судових засідань Кекош Н.С.,
розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, в режимі відеоконференції, які надійшли з відділення поліції №1 Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області
стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шидзінського І.В.(поза межами суду),
в с т а н о в и в :
14 листопада 2025 року близько 01 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 у м.Бориславі по, вул. Потік, 12 керував транспортним засобом марки Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло та почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився. Від керування в подальшому відсторонений в порядку ст.266 КУпАП, таким чином порушив п.2.5 ПДР – Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
05 січня 2026 року на електронну адресу суду надійшло клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шидзінського І.В про закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, вказуючи на те, що надані адміністративні матеріали складені працівниками поліції з грубим порушенням процесуального законодавства України. 
Зокрема, зазначив що не зафіксовано зупинку працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , тобто відсутні будь-які докази , які б підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також не доведено відмови ОСОБА_1 від проходження медогляду в медичному закладі належним доказом, так як з відеозапису, що міститься в матеріалах справи видно, що останній не відмовлявся від проходження будь-якого огляду на стан наркотичного сп`яніння.
За таких підстав вважає, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, складених щодо ОСОБА_1 відсутні належні та допустимі докази його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі у встановленому законом порядку, відтак у його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення повісток про виклик на адресу проживання, яка зазначена в протоколі, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. На адресу суду 26 березня 2026 року, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , скеровано заяву, якою просить розгляд справ проводити за його відсутності, оскільки перебуває за межами України.
Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 оскільки право останнього не порушується, в тому числі і на захист.
Крім цього, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.
Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому вважаю можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Шидзінський І.В у судовому засіданні просить провадження у даній справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, зіславшись на обставини викладені у клопотанні, скеровані до суду 05 січня 2026 року . 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника адвоката Шидзінського І.В. приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Суд критично ставиться до тверджень захисника про те, що відеозаписі події жодним чином не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виходячи з наступного. 
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За таких обставин, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. 
Відповідно із цього слідує, що  14 листопада 2025 року близько 01 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 у м.Борислав, вул.Потік, 12 керував транспортним засобом марки Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_2 , та являвся учасником дорожнього руху, а тому на нього, в частині прав та обов`язків поширюється дія вказаного закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.
Далі, згідно з п. 2.9 «А» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Водночас, процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану алкогольного сп`яніння визначена:
- Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі по тексту Інструкція);
- Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (далі по тексту - Порядок).
Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Так, інспектор поліції, виявивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло та почервоніння обличчя, запропонували останньому пройти огляд в медичному закладі, проте ОСОБА_1 , перебуваючи у транспортному засобі фактично від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №512461 від 14 листопада 2025 року, яким встановлено , що 14 листопада 2025 року близько 01 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 у м.Борислав, вул. Потік, 12 керував транспортним засобом марки Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей які не реагують на світло, поведінка яка не відповідає обстановці, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився. Від керування в подальшому відсторонений в порядку ст.266 266 КУпАП , чим порушив п.2.5 ПДР – Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений повноважною особою і повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (а.с.2);
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у КНП СМР «СУЛ» (а.с.5);
оглянутим в судовому засіданні відеозапису, зокрема із відеореєстратора з нагрудної камери інспектора вбачається, що працівниками поліції, після встановлення особи ОСОБА_1 , неодноразово пропонувалось особі, яка перебувала за кермом транспортного засобу, враховуючи наявні ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей які не реагують на світло, поведінка яка не відповідає обстановці, почервоніння шкіряного покриву обличчя пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі. Крім цього, враховуючи наявні, на думку працівника поліції, ознаки наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 працівниками поліції пропонувалось пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі. Проте водій, перебуваючи на місці водія транспортного засобу, мовчки ігнорує неодноразові пропозиції щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи алкогольного сп`яніння, тим самим фактично відмовляється від проходження відповідного огляду. Працівники поліції неодноразово роз`яснюють ОСОБА_1 вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, а також наслідки відмови. Жодних зауважень під час складення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та вищезгаданого протоколу не висловлював, як і не заперечував факт керування транспортним засобом.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Суд відхиляє твердження захисту про безпідставність вимог поліції щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки поліцейський перелічив, які ознаки наркотичного сп`яніння, є присутні. Матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, підтверджено, що після зупинки транспортного засобу та встановлення особи водія ОСОБА_1 , останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Підставою для такої вимоги стала наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння, зафіксованих у вищезгаданому протоколі серії ЕПР1 за №512461 від 14 листопада 2025 року . 
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського, яке ґрунтується на порівнянні фізичного стану та поведінки особи із станом та поведінкою, що визначені нормативними документами. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння має суб`єктивний характер. Як вбачається із відеозапису, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №512461 від 14 листопада 2025 року, у них зазначені ознаки, які дали поліцейському підстави висунути вимогу про необхідність проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.
Оскільки на відео чітко зафіксовано неодноразові пропозиції пройти огляд та категоричні відмови ОСОБА_1 , суд вважає процедуру огляду дотриманою, а вимогу поліції законною.
З аналізу положень вказаної статті вбачається, що у даній справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів) та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. (п.8 Порядку).
Як вбачається із матеріалів справи, а саме, з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , маючи ознаки наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло та почервоніння обличчя), відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Саме невиконання ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, що є об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є предметом судової перевірки.
Протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 за №512461 від 14 листопада 2025 року за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, складений, відповідно до ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, в ньому зазначена дата і час його складення, обставини вчинення адміністративного правопорушення (суть правопорушення), з посилання на конкретний пункт ПДР та статтю КУпАП, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 відповідальність за вчинення якого, передбачена КУпАП.
За таких обставин, дії поліцейських щодо проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають положенням ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, тому твердження захисника про те, що поліцейським належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ПДР України, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.
Щодо заперечень захисника Росоловського А.С., які викладені у клопотанні, де останній вказує, що відеозапис, який долучений до матеріалів справи не є безперервним, суд зазначає наступне.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Відповідно п.п. 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відео реєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
З долученого до матеріалів відеозапису події вбачається, що працівник поліції, хоч і не веде безперервну відеозйомку, але обставини вчинення правопорушення, зокрема відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки т/з та в медичному закладі, зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності. Крім того, ОСОБА_1 та захисником Шидзінським І. не надано суду жодного належного чи допустимого доказу змонтованого відео, що ставить під сумнів його автентичність.
Невизнання ОСОБА_1 вини суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. Обставини, викладені у клопотанні про закриття провадження, не спростовують факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та не звільняють особу від відповідальності. 
Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, вважаю за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 665 гривень 60 копійок, як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».
Проте, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 являється учасником бойових дій (а.с.23), відповідно п.п. 12, 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» останній звільнений від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 40-1, 130, 251, 252, 256, 266, 283-285 КУпАП, суддя, -
п о с т а н о в и в :
визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.
На дану постанову протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Суддя: Андрій СЛИШ