Справа № 276/192/26
Провадження по справі №2/276/356/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року селище Хорошів
Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського А.М.,
при секретарі судового засідання Ігнатенко О.М.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
в с т а н о в и в:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" (далі - ТОВ "ФК "ЕЙС") звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 39007 грн 00 коп за Договором кредитної лінії № 279832488 від 30.03.2021 року. У позові представник позивача також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 30.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №279832488 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Товариство виконало умови договору та перерахувало відповідачу кошти в сумі 10000 грн на його банківську картку № НОМЕР_1 . В подальшому, 04.04.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову Угоду до договору №279832488 від 30.03.2021 року, де відповідачу збільшено суму кредиту на суму 1000,00 грн. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01. Укладеними додатковими угодами строк дії договору факторингу було продовжено. Згідно вказаного договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №279832488. В подальшому 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги за Договором №279832488 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» згідно Договору факторингу від 10.07.2025. На даний час відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «ЕЙС», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості в розмірі 39007,00 грн та судові витрати у справі.
Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 16.02.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача.
Відповідач у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, зазначивши, що кредитні кошти не отримувала відповідно до кредитного договору. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.
Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Відповідно до положень ч. 1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч. 3-6, ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Судом встановлено, що 30.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №279832488. Згідно умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності.
До вказаного Договору позивачем додано Довідку щодо дій позичальника в інформаційно телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору.
Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
До матеріалів справи надано Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за Договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 надану ОСОБА_1 при укладені договору.
04.04.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову Угоду до договору №279832488 від 30.03.2021 року, де відповідачу збільшено суму кредиту на суму 1000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 04.04.2021 року.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитом у ОСОБА_1 наявна заборгованість за Договором №279832488, яка становить 24838 грн, з яких 11000 грн - сума заборгованості по тілу кредиту та 13839 грн - сума прострочених платежів по процентах.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон Плюс» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. В подальшому, додатковими угодами продовжено строк дії Договору факторингу.
Відповідно до реєстру боржників №136 від 01.06.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача 24838,00 грн, з яких 11000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту та 13839,00 грн - сума прострочених платежів по процентах.
Згідно з наданим ТОВ «Таліон Плюс» розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 становить 39007,00 грн, з яких: 11000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 28007,00 грн заборгованість за відсотками.
Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 до Договору факторингу до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 39007,00 грн, з яких: 11000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 28007,00 грн заборгованість за відсотками.
Між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 10/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передає ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 10.07.2025 до Договору факторингу до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 39007,00 грн, з яких: 11000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 28007,00 грн заборгованість за відсотками. Згідно виписки з особового рахунку за Договором №279832488 від 30.03.2021 станом на 26.12.2025 заборгованість ОСОБА_1 не погашена та складає: 39007,00 грн, з яких: 11000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 28007,00 грн заборгованість за відсотками.
Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд зазначає, що відповідно до статей 512, 514, 516, 1077-1080, 1084 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні може відбуватися внаслідок відступлення права вимоги, правонаступництва чи інших підстав, установлених законом, і не потребує згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом. За договором факторингу новий кредитор набуває права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу прав. Отже, позивач правомірно набув право вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язання.
Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений. Тобто, відповідач не спростував докази, надані фінансовою установою щодо цього факту.
Доводи відповідача про те, що кредит вона не отримувала, суд відхиляє.
Так, на виконання умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 30.03.2021 та 04.04.2021 переказало ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_1 кошти в сумі 11000,00 грн, згідно договору №279832488 від 30.03.2021. Вказане підтверджується копіями платіжних доручень (а.сп.10-11).
Зазначені обставини також доводяться наданою АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду інформацією від 22.02.2026, з якої встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) емітовано банківську картку № НОМЕР_4 , на яку 30.03.2021 зараховано кошти в сумі 10000,00 грн та 04.04.2021 в сумі 1000,00 грн. Фінансовий номер телефону НОМЕР_5 (а.сп.106). Цей же номер телефону зазначений і в кредитному договорі від 30.03.2021 та додатковій угоді від 04.04.2021.
Окрім того, згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_4 , сформованою АТ КБ «Приватбанк», 30.03.2021 зараховано кошти в сумі 10000,00 грн та 04.04.2021 в сумі 1000,00 грн (а.сп.107).
Зазначена виписка є первинним документом, оформленим у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а відтак - належним доказом передачі коштів за договором позики.
З огляду на вищевикладене, позивачем доведено належними і допустимими доказами, що договір кредитної лінії №279832488 від 30.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі.
Твердження відповідача, що вона не підписувала кредитний договір суд вважає безпідставними, оскільки даний кредитний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача, після чого останній отримав кошти у визначеному в договорі розмірі на картковий рахунок, який відкрито на його ім`я та зазначений в кредитному договорі.
Відповідач не довів, що телефонний номер, з використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором кредитного договору, йому не належить. Окрім того, ним не спростовано належними доказами факт зарахування кредитних коштів на його картковий рахунок в сумі 11000,00 гривень. Водночас, не підтверджено джерело надходження цих коштів від іншого контрагента, відмінного від кредитодавця.
Відтак, суд приходить до висновку, що кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Доказів на спростування вищевикладеного відповідачем суду не надано.
У зв`язку із тим, що відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в договорі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.
Щодо вимог про відшкодування понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2025 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» було укладено Договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01. Згідно Додаткової угоди №25771234485 від 20.08.2025 до Договору про надання правничої допомоги та Акту прийому-передачі наданих послуг вбачається, що АБ «Тараненко та партнери» надано правові послуги у справі стягнення заборгованості за кредитним договором №279832488 від 30.03.2021 року щодо ОСОБА_1 на суму 7000,00 грн.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Враховуючи, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги зміст заявлених позивачем позовних вимог, усталену практику з вирішення кредитних спорів, обсяг робіт виконаних адвокатом, значимість спору для сторін, а також те, що всі обставини справи були встановлені без участі представника позивача, виходячи із засад розумності та співмірності, а також враховуючи ціну позову, суд вважає за необхідне частково відмовити у стягненні заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" заборгованість за договором кредитної лінії № 279832488 від 30.03.2021 в сумі 39007(тридцять дев`ять тисяч сім) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійки та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС", адреса місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд.19, оф.2005, ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 06.04.2026.

Суддя А.М.Збаражський