Справа № 420/39115/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 01.12.2025 року адміністративний позов залишено без руху, позивача повідомлено про необхідність у 5-денний строк усунути недоліки шляхом надання до суду адміністративного позову, оформленого у відповідності до вимог КАС України.
Представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої додано адміністративний позов (виправлений), прохальна частина якого викладена в такій редакції:
визнати протиправним та скасувати рішення прийняте державним реєстратором юридичного департаменту Одеської міської ради Галати Вікторії Іванівни № 81661611 від 03.11.2025 року про залишення заяви без руху;
зобов`язати Юридичний департамент Одеської міської ради прийняти від ОСОБА_1 заяву на проведення реєстраційних дій повторно, разом з оригіналом договору купівлі-продажу квартири від 05.08.2002 року № 1-1842, одночасно з цим зробити електронну копію договору купівлі-продажу квартири від 05.08.2002 року № 1-1842 шляхом сканування та повернути оригінал договору купівлі-продажу квартири від 05.08.2002 року № 1-1842 ОСОБА_1 одразу після виготовлення його електронної копії;
зобов`язати Юридичний департамент Одеської міської ради прийняти рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та внести відомості про речові права до Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30.10.2025 року ОСОБА_1 звернулась до управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, під час реєстрації заяви Позивач надала також і відповідні оригінали документів, що посвідчують право власності на квартиру, а саме договір купівлі-продажу квартири від 05.08.2002 року № 1-1842 а також технічний паспорт на квартиру. Проте, всупереч нормам чинного законодавства України, державним реєстратором не було зроблено електронних сканованих копій документів на квартиру, а тільки зняті звичайні копії, які було долучено до заяви Позивача, у якій помилково було вказано, що разом із заявою Позивачем було подано копію договору купівлі-продажу квартири від 05.08.2022 року № 1-1842. При цьому, під час подання заяви Позивач неодноразово вказувала державному реєстратору, що залишати оригінали документів у приміщені управління на 5 днів, як того вимагав реєстратор вона не збирається, оскільки відповідних вимог законодавство не містить. Вона надала реєстратору оригінали документів, разом із заявою для подальшого зняття з них електронних копій та поверненню їх Позивачу. Після повідомлення від державного реєстратора, що оригінали документів залишаються у них в управлінні на час до моменту державної реєстрації права власності, тобто у строк до 5 днів, Позивач повідомила, що залишати оригінали документів на квартиру в приміщенні управління на строк до 5 днів не збирається, оскільки закон таких вимог не встановлює, більше того, вона надала для ознайомлення реєстратору оригінали, у день реєстрації заяви, чого цілком достатньо, проте останнім не було знято з них електронні копії, для подальшого долучення до реєстраційної справи. 03.11.2025 року Позивач отримала від державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Галати Вікторії Іванівни рішення № 81661611 від 03.11.2025 року про залишення заяви без руху. Позивач із рішенням державного реєстратора не погоджується. 
Позивач зазначає, що законодавець чітко розмежовує реєстраційні дії та державну реєстрацію права власності та інших речових прав. Вимога щодо подачі оригіналів документів про право власності стосується лише процедури реєстраційних дій (щодо реєстрації самої заяви), які проводяться у той же день, коли подається сама заява, а не протягом 5 днів, протягом яких, відповідно до ч.2 ст.19 Закону проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав. Отже, законодавець чітко визначив процедуру реєстрації заяви державним реєстратором. Вона проводиться у день подачі відповідної заяви разом із оригіналами документів, з яких державний виконавець знімає електронні копії та повертає заявнику одразу після реєстрації відповідної заяви. Законодавець не передбачив можливості у державного реєстратора зберігати оригінали документів, що підтверджують право власності, оскільки навіть не визначив процедуру зберігання оригіналів документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, відповідальних за це осіб та відповідальність за втрату таких документів. Більше того, залишаючи заяву Позивача без руху, державний виконавець, всупереч вимог чинного законодавства, не вказав у рішенні відповідної підстави залишення заяви без руху, визначеної у ст. 23 Закону. Вказані обставини перешкоджають позивачці реалізувати свої права, у тому числі й щодо подання документів, пов`язаних з компенсацією за пошкоджене майно через застосунок Дія.
Ухвалою суду від 10.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою суду від 16.03.2026 року у задоволенні заяви представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін – відмовлено.
Відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що підставами для залишення заяви без руху стали:- подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, а саме оригіналів документів, які є необхідними для державної реєстрації прав на нерухоме майно;- неподання заявником відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року, а саме відомостей з БТІ м. Костянтинівка. Відтак, в рішенні державного реєстратора від 03.11.2025 року № 81661611 про залишення заяви без руху вказано підстави його прийняття з відповідними посиланнями на норми чинного законодавства.
Також, відповідач зазначив, що з аналізу положень Закону вбачається, що державна реєстрація є різновидом реєстраційної дії та здійснюється державним реєстратором у строк, що не перевищує п`яти робочих днів. Відтак, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру позивача, повинна здійснюватися у межах спеціального строку, що не перевищує п`яти робочих днів із дня реєстрації відповідної заяви у Державному реєстрі прав. Згідно з п. 1 та 2 ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Крім того, державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Таким чином, відповідно до положень Закону оскаржуване залишення без руху заяви позивача було правомірним, оскільки подані ним документи не відповідали встановленим вимогам.
Положеннями норми чітко встановлено, що повернення документів, поданих у паперовій формі, здійснюється державним реєстратором виключно за результатами розгляду заяви, а не на стадії її подання. З аналізу вищевказаних положень Закону вбачається, що для державної реєстрації заявник має надати державному реєстратору разом із заявою оригінал правовстановлюючого документу. При цьому, наданий оригінал документу буде повернуто заявнику після розгляду відповідної заяви, а не після реєстрації такої заяви в реєстрі, як хибно вважає позивач. Крім того, ані Законом, ані Порядком не передбачено, що заявник має лише показати чи пред`явити державному реєстратору оригінал. Однак, чітко встановлено, що оригінал подається разом із заявою та повертається після її розгляду. Електронні копії документів виготовляються саме для відображення їх в реєстраційній справі, а не для розгляду відповідної заяви державним реєстратором. Тобто, процедура державної реєстрації встановлена Законом наступним чином:- заявник подає державному реєстратору заяву разом з оригіналами документів;- державний реєстратор розглядає її та приймає відповідне рішення;- оригінали документів повертаються заявнику;- електронні копії відповідних документів залишаються в реєстраційній справі. Враховуючи, що заявник - ОСОБА_1 не надала до заяви оригінали правовстановлюючих документів, як це встановлено законом, державний реєстратор правомірно залишив відповідну заяву без руху.
Відповідач вказує, що Законом покладено на державного реєстратора обов`язок щодо запиту інформації від БТІ, що виключає можливість суду зобов`язувати відповідача приймати конкретне рішення про реєстрацію права власності всупереч встановленій законом процедурі. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 23 Закону заявник може самостійно надати інформацію із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 р. Водночас, позивач і не надає державному реєстратору відповідні документи, але і не погоджується із законними діями державного реєстратора, спрямованими на отримання такої інформації. Таким чином, правовою підставою для залишення заяви ОСОБА_1 без руху стала відсутність оригіналів документів, необхідних для проведення державної реєстрації, а також відсутність відомостей з БТІ м. Костянтинівка, які є обов`язковими для проведення відповідної державної реєстрації.
Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що порядок дій з боку держреєстратора, а саме прийняття/ отримання документів, для державної реєстрації, реєстрація заяви та виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, шляхом сканування, після чого вже встановлення черговості розгляду заяви та перевірки документів та/або відомостей Державного реєстру тощо, для залишення заяви без руху. Проте відповідачем, всупереч нормам статті 18 Закону було порушено відповідний порядок держреєстрації, а саме відмови у прийнятті, скануванні оригіналів документів що підтверджують право власності на квартиру Позивача та їх поверненні під час прийняття заяви, як це встановлено пунктом 24 Порядку 1127. У пункті 24 жодним чином не говориться про повернення оригіналів документів, що підтверджують право власності по закінченню строку прийняття рішення про державну реєстрацію, а навпаки встановлює порядок повернення таких документів заявнику під час прийняття заяви після виготовлення їх електронних копій. 
При цьому, з урахуванням тієї обставини, що бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у цьому випадку задоволення позову у частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Відповідачем до суду надано заперечення, в яких відповідач серед іншого зазначив, що законодавством чітко визначено, що подані заявником документи для здійснення державної реєстрації повертаються не на етапі подання документів (реєстрації заяви), а за результатом розгляду заяви. Той факт, що законодавством встановлено можливість повернення певних документів (наприклад паспорта заявника) на стадії прийняття заяви, не свідчить про обов`язок державного реєстратора повернути оригінал саме правовстановлюючого документа до проведення державної реєстрації на його підставі. Звертаємо увагу, що прийняття заяви та її розгляд здійснюються різними державними реєстраторами, а тому прийняття рішення про державну реєстрацію є неможливим за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів, оскільки саме на їх підставі проводиться перевірка та безпосереднє виконання реєстраційної дії. Відповідач не порушував права позивача, а розглядав подану ним заяву виключно у порядку встановленому Законом.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.
Судом встановлено, що 30.10.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав.
03.11.2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Галата Вікторією Іванівною прийнято рішення № 81661611, яким залишено заяву від 30.10.2025 року без руху, з підстав подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, а саме:
відповідно до частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; - відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав. Також, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно з пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.12.2015 № 1127 державний реєстратор встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, обтяженнями речових прав, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Відповідно до частини 1 статті 20 Закону заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування). Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 10 Закону, під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних. відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. 
У зв`язку з вищезазначеним заявнику необхідно надати оригінал договору купівлі-продажу квартири за № 1-1842 від 05.08.2002 року. Також, державним реєстратором на виконання вищезазначених вимог Закону направлено запит до БТІ м Костянтинівка. Відповідно до частини 1 статті 23 Закону заявник самостійно може надати інформацію із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. 
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, вирішив, залишити заяву без руху до усунення зазначених вище обставин.
Позивач вважає, що рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, звернулась до суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV в редакції, на час виникнення спірних правовідносин), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127, в редакції, на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV передбачено, що державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості.
Частиною 3 ст. 10 Закону №1952-IV передбачено, що державний реєстратор, зокрема:
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;
відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;
відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;
наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність;
4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень;
5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження;
6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва, майбутньому об`єкту нерухомості у випадках, передбачених цим Законом;
7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);
8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;
9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;
9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;
10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Частиною 1 ст. 18 Закону №1952-ІV визначено порядок державної реєстрації прав.
Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону №1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 8 ст. 18 Закону №1952-IV).
Абзацом першим частини першої статті 20 Закону №1952-IV визначено, що заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).
Згідно ч. 5 ст. 20 Закону №1952-IV у разі подання заяви про проведення реєстраційних дій у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється особистим підписом заявника, крім випадків, передбачених статтями 27-2, 27-3, 31-2 цього Закону. З документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій у паперовій формі, виготовляються електронні копії шляхом сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав, та до реєстраційної справи в електронній формі.
Статтею 23 Закону №1952-IV визначено, заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху в таких випадках: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 1-1) відсутність документа, що підтверджує оплату адміністративних послуг у повному обсязі; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
За приписами ч. 3 ст. 23 Закону №1952-IV, якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.
Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, з урахуванням часу, що минув до залишення такої заяви без руху.
Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для залишення заяви без руху. Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про залишення заяви без руху, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково (ч. 4 ст. 23 Закону №1952-IV).
У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (ч. 5 ст. 23 Закону №1952-IV).
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону №1952-IV державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127).
Відповідно до пункту 12 Порядку №1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, обтяженнями речових прав, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», відмови в державній реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції».
Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Реєстру аграрних нот та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.
Згідно п. 14 Порядку №1127 у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для залишення заяви без руху, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо залишення заяви без руху.
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо залишення заяви без руху виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви.
У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.
Відповідно до п. 24 Порядку № 1127 за результатами розгляду заяви державний реєстратор невідкладно повертає заявникові документи, подані для державної реєстрації прав у паперовій формі (крім випадків, коли такі документи було повернуто заявнику під час прийняття заяви після виготовлення їх електронних копій шляхом сканування або коли такі документи відповідно до закону не повертаються заявнику), та за наявності бажання заявника отримати результати державної реєстрації прав у паперовій формі - видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав чи (у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав) рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.
Як встановлено судом позивач звернулася до Юридичного департаменту Одеської міської ради з заявою про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі заяви від 30.10.2025 року.
При цьому, як зазначає позивач, нею пред`явлено оригінал договору купівлі-продажу квартири від 05.08.2002 року № 1-1842, технічний паспорт на квартиру, та державним реєстратором зроблено їх копії. Оригінали вказаних документів для подальшої реєстрації права власності до заяви позивачем не надано.
Разом з тим, суд зауважує, що абзацом першим частини першої статті 20 Закону №1952-IV чітко визначено, що заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).
Статтею 27 Закону №1952-IV встановлено підстави для державної реєстрації прав, зокрема відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
Тобто, вчинення державним реєстратором реєстраційних дій, спрямованих на встановлення, зміну або припинення речових прав та обов`язків відбувається виключно на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, та подання відповідної заяви в паперовій, або електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій чи їх копіями, засвідченими в установленому законом порядку.
Відтак, виходячи з вищенаведених приписів вказаного закону прямо передбачено подання разом із заявою оригіналів документів, а тому їх відсутність є підставою для залишення заяви без руху згідно із статтею 23 Закону №1952-IV.
Є безпідставним посилання позивача на те, що відповідачем, всупереч нормам статті 18 Закону було порушено відповідний порядок держреєстрації, а саме відмови у прийнятті, скануванні оригіналів документів що підтверджують право власності на квартиру Позивача та їх поверненні під час прийняття заяви, як це встановлено пунктом 24 Порядку 1127, оскільки вказані висновки ґрунтуються на хибному тлумаченні закону.
Приписами п. 24 Порядку № 1127 визначено, що за результатами розгляду заяви державний реєстратор невідкладно повертає заявникові документи, подані для державної реєстрації прав у паперовій формі (крім випадків, коли такі документи було повернуто заявнику під час прийняття заяви після виготовлення їх електронних копій шляхом сканування або коли такі документи відповідно до закону не повертаються заявнику).
Тобто, законодавством чітко визначено, що подані заявником документи для здійснення державної реєстрації повертаються не на етапі подання документів (реєстрації заяви), а за результатом розгляду заяви. Той факт, що законодавством встановлено можливість повернення певних документів на стадії прийняття заяви, не свідчить про обов`язок державного реєстратора повернути оригінал саме правовстановлюючого документа до проведення державної реєстрації на його підставі.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV державний реєстратор, зокрема: під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність.
Тобто, направлення державним реєстратором запиту до БТІ міста Костянтинівка, та, відповідно, зупинення розгляду заяви з таких підстав, узгоджується з приписами Закону №1952-IV.
За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що позивачем до суду не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог Закону №1952-IV та Порядку № 1127, а тому рішення державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Галати Вікторії Іванівни №81661611 від 03.11.2025 року про залишення заяви без руху є правомірним. 
Щодо вимог зобов`язального характеру суд зазначає наступне.
У відповідності до ст. 11 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Аналіз вказаних положень вказаного закону дає підстави стверджувати, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і поданих документів державний реєстратор має виключну компетенцію у питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.
Державна реєстрація прав на нерухоме майно відноситься до компетенції державного реєстратора, який приймає відповідне рішення за умови відповідності заявлених прав, поданої заяви та долучених до неї документів вимогам, встановленим законом.
Разом із тим, суд звертає увагу на те, що законодавець чітко передбачив як підстави, порядок, строки, процедуру проведення реєстраційних дій щодо речових прав на нерухоме майно, так і порядок, строки, відповідну процедуру та підстави для відмови у проведенні таких реєстраційних дій.
Відтак, вимоги про зобов`язання відповідача прийняти від ОСОБА_1 заяву на проведення реєстраційних дій повторно, разом з оригіналом договору купівлі-продажу квартири від 05.08.2002 року № 1-1842, одночасно з цим зробити електронну копію договору купівлі-продажу квартири від 05.08.2002 року № 1-1842 шляхом сканування та повернути оригінал договору купівлі-продажу квартири від 05.08.2002 року № 1-1842 ОСОБА_1 одразу після виготовлення його електронної копії, та прийняти рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та внести відомості про речові права до Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не ґрунтуються на приписам чинного законодавства та є втручанням в компетенцію відповідача у питаннях державної реєстрації прав.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: Юридичний департамент Одеської міської ради (код ЄДРПОУ 26302537, адреса: Думська площа, 1, м. Одеса, 65026).

Суддя П.П. Марин

.