Справа № 991/2511/26
Провадження № 11-сс/991/224/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року            м. Київ
Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
судді - доповідача     ОСОБА_1 ,
суддів       ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , 
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю: 
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.03.2026 про застосування запобіжного заходу стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, Чернігівської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026.
ВСТАНОВИЛА:
1. Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою від 18.03.2026 слідчий суддя Вищого антикорупційного суду частково задовольнив клопотання прокурора та застосував до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 14.05.2026, визначив підозрюваному заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень, з покладенням на підозрюваного у разі внесення застави процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці.
Слідчий суддя встановив, що слідчі Головного слідчого управління ДБР України здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42026000000000221 від 21.02.2026, у межах якого ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
На підставі досліджених матеріалів кримінального провадження № 42026000000000221 від 21.02.2026 слідчий суддя прийшов до переконання про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, а саме отримання особою, яка займає особливо відповідальне становище, неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого їй службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
Також слідчий суддя вважав доведеним існування п`яти ризиків, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду; ризику знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризику незаконного впливу на свідків, інших осіб; ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя оцінив підстави застосування запобіжного заходу, та дійшов до переконання, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави здатне забезпечити дієвість відповідного кримінального провадження і належну процесуальну поведінку підозрюваного.
При визначенні розміру застави слідчий суддя врахував майновий стан підозрюваного та його причетність до кримінального правопорушення і вказав, що стороною обвинувачення до матеріалів клопотання не долучено достатніх та належних доказів, які б свідчили про наявність у підозрюваного або пов`язаних з ним осіб фінансових можливостей сплатити заставу у розмірі 25 000 000 гривень, а тому визначив розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у максимальному розмірі, передбаченому п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК, а саме у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень. Крім того, слідчий суддя поклав на підозрюваного низку процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
2. Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі з доповненнями прохає скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.03.2026, та постановити нову, якою підозрюваному ОСОБА_5 змінити запобіжний захід з тримання під вартою з визначеним розміром застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на інший, більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, ОСОБА_5 декілька разів спілкувався з ОСОБА_9 лише в межах своїх службових повноважень не вчиняючи жодних протиправних дій. При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_10 нібито вказував про неправомірну вигоду ОСОБА_5 у сумі 22 100 дол. США, однак протокол НСРД із зустрічі від 10.03.2026 не долучено, а значить ОСОБА_9 не повідомляв таких вимог.
Окремо сторона захисту звертає увагу, що дії ОСОБА_9 перекваліфіковано з ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 4261 КК України, а епізод щодо ОСОБА_5 виділено в окреме провадження, тобто фактично обставини, які обґрунтовували підозру перестали існувати.
Захисник вказує, що у клопотанні прокурора зазначено лише формальний перелік ризиків, як і в постановленій ухвалі слідчого судді, адже під час обрання запобіжного заходу та дослідженні доказів, не було встановлено наявність фактичних даних, які б їх підтверджували, а докази, що були долучені стороною обвинувачення не спростовують відсутність ризиків. Крім того, на спростування ризиків заявлених прокурором, сторона захисту вказує про те, що ОСОБА_5 на виконання ухвали слідчого судді два дні перебував без електронного засобу контролю, що підтверджується його заявою від 20.03.2026, та який одягнули лише 23.03.2026.
Захисник стверджує, що прокурором не було наведено жодних об`єктивних підстав, які б свідчили, що не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, а слідчим суддею не враховано матеріальний стан особи підозрюваного при визначенні розміру застави. Вказує, що застава у розмірі 998 400 грн є неспівмірною з майновим станом ОСОБА_5 .
Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 посилаючись на істотне порушення вимог кримінально процесуального закону, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, в апеляційній скарзі з доповненням прохає скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.03.2026, та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 7790,60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 25 000 000 грн. У разі внесення застави прохає покласти на підозрюваного обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, прокурора та слідчого; не відлучатися з Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та співробітниками ГУ СБУ у м. Києві та Київської області та УСБУ в Рівненській області, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України й в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі встановлено наявність обґрунтованої підозри повідомленої ОСОБА_5 , наявність та доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак визначений слідчим суддею розмір застави підозрюваному ОСОБА_5 у максимальному розмірі, передбаченому КПК України для особливо тяжкого злочину (998 400 грн), на переконання прокурора, повністю нівелює завдання запобіжного заходу як такого, оскільки не здатний належним чином забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного, позаяк, втрата цієї суми, не буде надмірним тягарем та належним стримуючим фактором задля запобігання існуючим ризикам у кримінальному провадженні.
З урахуванням виключності та резонансності цього кримінального провадження, матеріального стану підозрюваного та враховуючи, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, на виконання вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, прокурор вважає за необхідне визначити заставу саме у розмірі 7790,60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 25 000 000 грн.
3. Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги захисника, наполягав на її задоволені. Заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , наполягали на її задоволенні. Пояснення надали аналогічні її змісту, заперечували проти апеляційної скарги прокурора.
Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника. 
4.Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, крім наявності зазначених у статті 177 КПК України ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі передбачені ст. 178 КПК України.
У своїй апеляційній скарзі захисник стверджує про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника у цій частині, колегія суддів дійшла таких висновків.
З матеріалів апеляційного провадження вбачається, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2026 за № 42026000000000221 (т. 1 а. п. 15 - 16) в межах якого ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (т. 1 а. п. 202 - 207).
На підставі наданих стороною обвинувачення матеріалів, слідчий суддя встановив такі обставини.
Наказом Голови Служби безпеки України № 233-ос/дск від 14.02.2026 ОСОБА_5 призначений на посаду заступника начальника Управління Служби безпеки України у Рівненській області.
Приблизно у лютому 2026 року у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на систематичне одержання неправомірної вигоди, з використанням наданого йому службового становища, від власників суб`єктів господарської діяльності, що спеціалізуються на видобутку бурштину, за не створення штучних перешкод у роботі.
Для створення можливості вчинення тиску на посадових осіб групи компаній «Амбер Гальбін», знаючи про здійснення слідчими управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42025110000000024 від 21.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 201 КК України, стосовно групи компаній «Амбер Гальбін», що спеціалізується на видобуванні бурштину, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 04.02.2026, з метою конспірування своїх дій направлених на отримання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, залучив громадянина України ОСОБА_9 , якому відвів роль посередника у спілкуванні із посадовими особами групи компаній «Амбер Гальбін».
19.02.2026 ОСОБА_9 сприяючи ОСОБА_5 в реалізації його злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди від власників групи компаній «Амбер Гальбін», під час зустрічі з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , повідомив останнім про наявність кримінального провадження стосовно групи компаній «Амбер Гальбін». Крім того, ОСОБА_9 повідомив, що з метою уникнення проблем під час здійснення господарської діяльності з видобування бурштину, йому необхідно надати неправомірну вигоду, яку надалі він передасть співробітникам ГУ СБ України у м. Києві та Київській області для позитивного вирішення питань у згаданому кримінальному провадженні.
13.03.2026 ОСОБА_9 у присутності ОСОБА_10 , використовуючи месенджер «WhatsApp», здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_12 в ході розмови з яким, в режимі гучного зв`язку обговорив з ОСОБА_5 правила видобутку бурштину та розмір оплати за один «мотор», тобто за одну робочу установку для видобутку бурштину, яку мають сплачувати особи, які здійснюють видобуток. Також під час телефонної розмови ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_13 про узгодження питань по кримінальному провадженню з «Києвом», на що останній повідомив про свою обізнаність у цьому питанні.
16.03.2026 у період часу з 12 год. 00 хв. по 12 год. 35 хв. на території ресторанного комплексу «Трипільське сонце», що розташований за адресою: вул. Боровкова, 81, с. Підгірці, Київська обл., ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 22 100 доларів США, як неправомірну вигоду за можливість безперешкодного здійснення видобутку бурштину групою компаній «Амбер Гальбін», про що відразу в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_5 , який підтвердив попередні домовленості.
Сторона захисту не погодилась із такими висновками слідчого судді, вважала підозру необґрунтованою, а надані стороною обвинувачення матеріали такими, що не підтверджують наведені у клопотанні обставини. Крім того, захисник звертав увагу на перекваліфікацію дій ОСОБА_9 , що надає підстави стверджувати про відсутність обставин, які були викладені у повідомленні про підозру ОСОБА_5 .
Колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги захисника, оскільки наявні матеріали апеляційного провадження переконують суд у тому, що кримінальне правопорушення, про вчинення якого стверджує сторона обвинувачення, могло бути вчинене ОСОБА_5 . 
Так, з протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 26.02.2026 вбачається, що свідок є працівником групи компаній «Амбер Гальбін», яка здійснює розробку бурштинових надр, у тому числі видобування на території Рівненської області. Влітку 2025 йому стало відомо про здійснення досудового розслідування ГУ СБ України у м. Києві та Київській області кримінального провадження № 42025110000000024 за ст. 201 КК України стосовно групи компаній «Амбер Гальбін». Крім того, у той же самий період часу у групи компаній «Амбер Гальбін» та ТОВ «Амбер Майнінг Компані» виник спір з приводу накладення геопросторових даних, що призвело до спірної ситуації по деяких частинах ліцензійних площ. Внаслідок виникнення спірної ситуації на контакт з керівником ТОВ «Богомол», яке надає послуги охоронної діяльності, консультації з охорони та безпеки тощо, виходили представники Служби безпеки у Рівненській області, зокрема ОСОБА_5 , який наполягав на врегулюванні цієї ситуації без медійного розголосу. Крім того, ОСОБА_5 під час зустрічей вказував, що він діє від імені керівника СБ України в Рівненській області та щоб їх компанія не брала участь в торгах у системі прозоро.
В жовтні 2025 ОСОБА_10 повідомили, що з ним хоче зустрітись ОСОБА_9 , за участі якого вони в листопаді 2025 уклали мирову угоду з приводу спору щодо земельних ділянок. Надалі, ОСОБА_9 повідомив, що йому потрібно закрити питання з кримінальним провадженням розпочатим щодо ряду компаній та, що він діє від імені вищого керівництва Центрального апарату СБ України. 19.02.2026 ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 деталі у тому числі розмір неправомірної вигоди. Також, 24.02.2026 у м. Сарни ОСОБА_10 зустрівся із керівників компаній опонентів ОСОБА_14 , який повідомив, що з 23.02.2026 змінюються правила видобування бурштину, а тому всі хто хочуть видобувати бурштин мають платити за «квитки» по 400 доларів США за одну гідроустановку в день. Зі слів ОСОБА_14 , такі правила встановило керівництво УСБ України в Рівненській області, а впроваджувати їх буде нещодавно призначений заступник начальника «ОСОБА_18» (т. 1 а. п. 106 - 110).
Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 17.03.2026, свідок повідомив, що 15.03.2026 протягом дня йому неодноразово телефонував ОСОБА_9 та нагадував про термінову необхідність передати йому раніше обговорену неправомірну вигоду у сумі 250 тис. доларів США для керівництва ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, а також 22 100 доларів США для керівництва УСБ України в Рівненській області, оскільки заступник начальника ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_15 та заступник начальника УСБ України в Рівненській області ОСОБА_16 вимагають надати її саме 15.03.2026.
Крім того, 15.03.2026 ОСОБА_9 переслав свідку зразок повідомлення, відповідно до якого ОСОБА_10 повинен був вказати назви належних йому компаній, щоб він переслав таку інформацію ОСОБА_5 , а останній надалі не чинитиме на них тиск, за умови отримання плати в розмірі 100 доларів США з 1 помпу.
16.03.2026 приблизно о 12 год. 10 хв. ОСОБА_9 прибув до готелю «Трипільське сонце» зайшов до альтанки де на нього чекав свідок, який під час спілкування передав ОСОБА_9 обумовлені грошові кошти у сумі 250 тис. доларів США для керівництва ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, а також 22 100 доларів США для керівництва УСБ України в Рівненській області. Після чого, ОСОБА_9 повідомив, що 22 100 доларів США він покладе окремо, бо ці кошти треба передати ОСОБА_5 , а 250 тис. доларів США він має передати ОСОБА_15 (т. 1 а. п. 183 - 186).
Крім того, відповідно до змісту частини розсекречених протоколів від 07.03.2026 (т. 2 а. п. 21 - 23), від 14.03.2026 (т. 2 а. п. 24 - 30) від 06.03.2026 (т. 2 а. п. 42-72), складених за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо- та відеоконтролю особи, вбачається одержання ОСОБА_9 для подальшої передачі ОСОБА_5 від ОСОБА_10 , як представника групи компаній «Амбер Гальбін» неправомірної вигоди у розмірі 22 100 доларів США, як оплати за можливість безперешкодного здійснення видобутку бурштину. 
На підставі досліджених матеріалів апеляційного провадження колегія суддів зауважує, що на цьому етапі досудового розслідування слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Встановлення наявності складу злочину на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів та їх оцінка за критеріями належності, достатності та допустимості здійснюється виключно на стадії судового розгляду.
Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про те, що зміна раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 та ОСОБА_15 нівелює обґрунтованість підозри ОСОБА_5 .
В цьому провадженні предметом оцінки колегії суддів є відповідність висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, щодо наявності підстав застосування запобіжного заходу у світлі ймовірної причетності ОСОБА_5 до інкримінованого кримінального правопорушення саме на момент розгляду клопотання слідчим суддею. При цьому, стороною захисту не надано доказів, які б свідчили про те, що зміна повідомленої підозри іншим фігурантам кримінального провадження виключає причетність підозрюваного ОСОБА_5 до інкримінованого кримінального правопорушення. Адже ОСОБА_5 повідомлено про підозру за епізодом отриманні неправомірної вигоди у розмірі 22 100 доларів США як оплати за можливість безперешкодного здійснення видобутку бурштину, а не в цілому щодо всіх інших обставин кримінального провадження та дій інших фігурантів, про причетність до яких ОСОБА_5 про підозру повідомлено не було.
На підставі викладеного колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості підозри повідомленої ОСОБА_5 .
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів надає їм таку оцінку.
Слідчий суддя вважав доведеним існування п`яти ризиків, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду; ризику знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризику незаконного впливу на свідків, інших осіб; ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що підозрюваний для реалізації ймовірно, злочинного наміру, користуючись високим статусом у системі органів СБ України, цілеспрямовано протягом тривалого часу створював умови для вимагання й одержання неправомірної вигоди. В ході обшуку службового кабінету ОСОБА_5 виявлено та вилучено готівкові кошти на суму 101 159 доларів США, 10 000 Євро, 1 082 932 грн (т. 2 а. п. 31-41). При цьому, колегія суддів критично ставиться до пояснень підозрюваного ОСОБА_5 , наданих під час апеляційного розгляду про те, що вказані грошові кошти позичені з метою здійснення первинного внеску на придбання житлової нерухомості за програмою «єОселя», оскільки підозрюваним не надано жодних доказів на підтвердження цього. Крім того, обставини віднайдення зазначених грошових коштів (різні місця у службовому кабінеті, розподіл коштів з відповідними позначеннями тощо) не свідчать на користь такої версії.
Натомість віднайдення значної кількості готівкових коштів, отриманих з невстановлених джерел, надають підстави стверджувати про фінансову спроможність за рахунок таких джерел вжити заходів з переховування як в межах України, так і за кордоном (придбання фальшивих документів, винайм житла, організація перетину кордону тощо).
Крім того, колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності зв`язку між ризиком переховування та тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, та погоджується в цій частині з висновками слідчого судді.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, який є особливо тяжким і за вчинення якого санкцією статті встановлене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
При цьому колегія суддів враховує, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 віднесений законодавцем до категорії корупційних, у зв`язку з чим ОСОБА_5 не може розраховувати на застосування до нього заохочувальних заходів кримінально-правового впливу.
Відтак, міра покарання, яка може бути призначена підозрюваному у випадку визнання його винним, не є вирішальним фактором, але на неї слід зважати при врахуванні наявності ризику переховування, відповідно до положень ст. 177 КПК України.
Також колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Так, підозрюваний ОСОБА_5 , обіймаючи посаду заступника начальника Управління Служби безпеки України у Рівненській області, має бути обізнаним з процедурою досудового розслідування, деталями та технічними особливостями проведення негласних слідчих (розшукових). Через можливості своє посади підозрюваний може мати доступ до закритих баз даних, матеріалів оперативно-розшукових справ, агентурної мережі (включаючи інформаторів у правоохоронних органах), а також до заходів, які проводяться негласно без реєстрації кримінального провадження. Завдяки зазначеним можливостям підозрюваний спроможний напряму або через підлеглих та залежних осіб видаляти чи змінювати результати аудіо-, відеоконтролю (включаючи ті, на яких зафіксовано його спілкування з посередником, заявником), електронне листування тощо. Крім того, колегія суддів враховує той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 , ймовірно вчиняючи інкриміновані йому протиправні дії, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності залучив як пособника ОСОБА_9 , який в інтересах підозрюваного вчиняв дії щодо безпосереднього отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 (протоколи допиту свідка т. 1 а. п. 183-185; протокол НСРД т. 2 а. п. 42-72).
Також колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, з огляду на те, що ОСОБА_5 може використовувати свій авторитет та службове становище, як заступник керівника Управління Служби безпеки України в Рівненській області. Інкримінований ОСОБА_5 злочин дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного, зокрема на ОСОБА_9 та інших осіб, та свідків з метою координації чи синхронізації їх показань як між собою, так і з власними, зміни чи відмови від раніше наданих ним показань і спотворення доказів у справі. Відтак, керуючись своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів приходить до висновку, що вірогідність такого ризику існує тією мірою, щоб бути підставою для застосування запобіжного заходу.
Крім того, колегія суддів враховує, специфіку отримання показань свідків судом (або безпосередньо, згідно з вимогами ст. 23 КПК України, або отримання їх в порядку ст. 225 КПК України), що обумовлює їх актуальність до відповідної стадії судового розгляду та підтверджує актуальність вказаного ризику.
Колегія суддів вважає слушними, при врахуванні ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, посилання слідчого судді на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, які свідчать про високий рівень підготовки та конспіративності дій ОСОБА_5 під час ймовірного вчинення злочину, що підтверджує схильність та здатність останнього приховувати та маскувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами. Вказане на переконання колегії суддів, дає всі підстави вважати, що ОСОБА_5 може здійснювати дії для перешкоджання кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Що стосується ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, то такий обґрунтовується тим, що обставини ймовірного вимагання неправомірної вигоди від суб`єктів господарської діяльності за видобуток бурштину, з залученням посередника та створенням штучних перешкод для господарської діяльності, свідчать про системний характер таких дій, про що, в тому числі свідчать обставини віднайдення та вилучення готівкових коштів у службовому кабінеті підозрюваного ОСОБА_5 . 
Сторона захисту наголошувала на відсутності встановлених слідчим суддею ризиків, з посиланням на те, що після внесення застави ОСОБА_5 відразу звернувся із заявою від 20.03.2026 до Національної поліції з метою виконання обов`язків покладених на нього слідчим суддею (т. 2 а. п. 240), однак електронний засіб контролю йому було застосовано лише 23.03.2026 (т. 2 а. п. 241-242), що нівелює ризики вказані прокурором та встановлені в оскаржуваній ухвалі. Втім, ці доводи відхиляються колегією суддів з таких підстав.
Актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлювалась слідчим суддею станом на час розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу - застави з покладанням на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. У цьому аспекті ключовим є те, що ОСОБА_5 набув статус підозрюваного у кримінальному провадженні лише 17.03.2026. Відтак при оцінці ризиків має враховуватись можливість вжиття особою відповідних дій та заходів, саме після набуття статусу підозрюваного, чому саме і має запобігти запобіжний захід. Добросовісна процесуальна поведінка підозрюваного, на яку вказує сторона захисту, після застосування відповідного запобіжного заходу свідчить про ефективність такого заходу забезпечення кримінального провадження і не може вплинути на висновки слідчого судді у відповідній частині. Водночас, недотримання процесуальних обов`язків підозрюваним після застосування до нього запобіжного заходу матиме наслідком застосування інших процесуальних заходів, що не охоплюються предметом цього судового провадження.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника у відповідній частині.
Стосовно можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів зазначає про таке.
Як вже було зазначено, слідчий суддя дійшов правильних висновків про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчинені особливо тяжкого корупційного злочину, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК, на які вказував прокурор у клопотанні. Колегія суддів погодилась з такими висновками слідчого судді, які з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, обставин кримінального провадження та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення свідчать про те, що менш суворий запобіжний захід на поточному етапі досудового розслідування може не запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Посилання сторони захисту на те, що у клопотанні прокурора не доведено неможливість застосування будь-якого іншого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, колегія суддів відхиляє. Адже оскаржуваною ухвалою було визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, і на час апеляційного розгляду, у зв`язку з її внесенням, дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припинена, а підозрюваний ОСОБА_17 перебуває під дією запобіжного заходу у вигляді застави, який, відповідно до градації, визначеній у ст. 176 КПК України, є більш м`яким стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту.
Щодо розміру застави в контексті вимог апеляційних скарг сторони захисту та прокурора, колегія суддів дійшла таких висновків.
В апеляційній скарзі захисник вказує на незгоду з розміром застави, застосованої до підозрюваного ОСОБА_5 . Водночас, прокурор у своїй апеляційній скарзі, прохає визначити заставу у розмірі 25 000 000 гривень, оскільки, на його переконання, застава саме в такому розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. 
Колегія суддів зауважує, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують суд на наступні критерії, які слід врахувати під час визначення розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її внесення, а також за певних обставин розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, може бути визначений в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 6 статті 12 КК України передбачено, що особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).
Використання законодавцем терміну «у виключних випадках», по суті, є оціночним критерієм щодо здатності або нездатності забезпечити виконання обов`язків підозрюваним. В такому випадку для суду, як і для слідчого судді, орієнтирами для визначення розміру застави може бути майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди, спричинений кримінальним правопорушенням, сума неправомірної вигоди тощо. Сума застави, на думку колегії суддів, повинна бути такою, щоб, з одного боку, загроза втрати внесеної суми утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не була завідомо непомірною для підозрюваного, що призведе до неможливості її внесення.
Отже, оскільки законодавцем не визначено чітких критеріїв визначення розміру застави у виключних випадках, визначення її грошового еквівалента відбувається відповідно до внутрішнього переконання суду.
Хоча максимальна межа, вказана у п. 3) ч. 5 ст. 182 КК України, визначена в розмірі до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є значною, така сума не завжди є достатньою для гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні корупційних злочинів осіб.
Як вбачається із клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора про застосування запобіжного заходу, сторона обвинувачення прохала застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 25 000 000 грн. Саме такий розмір застави, за переконанням прокурора, є обґрунтованим у порівнянні із запобіжним заходом у виді тримання під вартою, зважаючи на обставини провадження.
Разом з тим, відповідно до висновків слідчого судді, застава у такому розмірі є невиправданою, оскільки до матеріалів клопотання не долучено достатніх та належних доказів, які б свідчили про наявність у підозрюваного або пов`язаних з ним осіб таких фінансових можливостей, що дозволяли б визначити розмір застави на рівні 25 000 000 гривень. Водночас визначаючи розмір застави, який буде відповідним і достатнім, слідчий суддя дійшов до переконання, що заставу слід визначити у розмірі 998 400 грн.
За наслідком апеляційного перегляду колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що розмір застави має бути збільшений, оскільки слідчим суддею неповно враховано всі обставини цього провадження.
Зокрема слідчим суддею не було враховано обставини, пов`язані з обшуком, проведеним у службовому кабінеті підозрюваного ОСОБА_5 , за результатом якого у сейфі, робочому столі, сумці у кімнаті відпочинку були віднайдені готівкові кошти на загальну суму 101 159 доларів США, 10 000 Євро, 1 082 932 грн.
За переконанням колегії суддів така обставина свідчить про можливість підозрюваного оперувати значними сумами грошових коштів, поза межами його офіційних доходів. Відтак колегія суддів, приходить до переконання, що у цьому провадженні, з метою досягнення дієвості запобіжного заходу, розмір застави підозрюваному має бути визначений у розмірі 1000 (одна тисяча) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 328 000 (три мільйони триста двадцять вісім тисяч) гривень, і застава у такому розмірі здатна запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та сумлінне виконання покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі їх порушення.
При цьому, колегія суддів враховує, що на час апеляційного розгляду за підозрюваного ОСОБА_5 третьою особою внесено заставу, у розмірі, визначеному слідчим суддею (т. 2 а. п. 125), що свідчить про неактуальність тверджень сторони захисту про неможливість її внесення через непомірний розмір.
Таким чином колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту щодо непомірності розміру застави, та частково погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо необхідності збільшення її розміру, та вважає за необхідне постановити нове рішення в цій частині.
Висновки суду.
Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. 
Відповідно до вимог п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Колегія суддів, оцінивши у сукупності обставини ймовірного вчинення кримінального правопорушення, урахувавши обставини, що характеризують особу підозрюваного, констатує, що слідчий суддя в цілому дійшов обґрунтованих висновків.
Втім, за наслідком апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку про необхідність збільшення розміру застави підозрюваному, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду 18.03.2026 у відповідній частині, та постановленням в цій частині нового рішення.
Водночас інші доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому їх слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.03.2026 скасувати в частині визначення розміру застави та постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 1000 (одна тисяча) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 328 000 (три мільйони триста двадцять вісім тисяч) гривень.
В іншій частині ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.03.2026 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач          ОСОБА_1 

Судді           ОСОБА_2 

ОСОБА_3