Провадження №	2/447/470/26 	
Справа №	456/5976/25 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

13.04.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Павліва В.Р., за участю секретаря судового засідання Янкевич М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Миколаєві Львівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

представниця відповідачки адвокатка Цимбал А.А.

Процесуальні дії у справі.
30.10.2025 представник Акціонерного товариства «Акцент Банк» звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 34463,92 грн. В обгрунтування позовної заяви наведено таке. Відповідачка 31.01.2025 приєдналася до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачкою ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до вказаного рахунку. 31.01.2025 ОСОБА_1 уклала з банком кредитний договір АВН0СТ155101738319373456, отримала кредит у розмірі 25800,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 30.01.2018) зі сплатою процентів у розмірі 85,00 щорічно та комісії у розмірі 0,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав ОСОБА_1 кредит. Відповідачка, в свою чергу, своєчасно не надавала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором не виконала належним чином, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.09.2025 становить 34463,92 грн., яка складається з: 25028,93 грн. - заборгованість за кредитом; 8996,47 грн. - заборгованість за процентами; 0,00 грн. – заборгованість за комісією; 438,52 грн. – заборгованість за пенею.
Разом із позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника, не заперечив щодо заочного розгляду справи.
Як встановлено із витягу з Реєстру територіальної громади №2025/016337725 від 05.11.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.11.2025 цивільну справу №456/5976/25 за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області.
11.12.2025 на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи №456/5976/25.
Ухвалою суду від 16.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень.
Ухвалу суду про відкриття провадження відповідачці було надіслано на зареєстровану адресу її проживання, та така була нею одержана, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Крім того, позивач, на виконання вимог абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, додав до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів.
30.01.2026 від представниці відповідачки адвокатки Цимбал А.А. надійшла заява про вступ у справу як представника. Просила відкласти розгляд справи.
03.03.2026 від представниці відповідачки адвокатки Цимбал А.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
09.04.2026 від представниці відповідачки адвокатки Цимбал А.А. надійшли додаткові пояснення у справі. Зазначила, що позивачем до позовної заяви не долучено умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, на які посилається позивач. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Вважає, що паперова копія електронного договору не може вважатися копією електронного документа у розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Вказала, що з матеріалів справи не встановлено, з якими саме умовами та правилами відповідачка ознайомилася і погодилася, підписуючи анкету-заяву. Крім цього, представник позивача просить стягнути із відповідачки суму заборгованості за пенею у розмірі 438,52 грн. Пеня, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24.02.2022, така підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення із відповідачки відсутні. При цьому надана позивачем виписка є неповною, оскільки в ній не відображено нарахування пені, про яку заявляє АТ «А-Банк». Вважає, що дана виписка є неналежним доказом, оскільки така не дозволяє перевірити правильність нарахування заборгованості та суми заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, за пенею, у виписці відображено, що заборгованість за тілом кредиту, за процентами та за комісією складає 0 грн. Також у виписці не відображені погашення за кредитом. Звернула увагу суду, що у матеріалах справи не надано достатньо доказів, які б підтверджували факт виникнення зобов`язань перед банком. Виписка за кредитним договором не відповідає вимогам законодавства. Отже, така виписка не є належним документом, які підтверджують заборгованість. Позов відповідачка не визнає, просить відмовити у задоволенні такого.
У судовому засіданні представниця відповідачки адвокатка Цимбал А.А. щодо укладення та підписання кредитного договору відповідачкою ОСОБА_1 не заперечила, однак вказала, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження укладення кредитного договору. Розрахунок заборгованості за кредитним договором є неналежно оформленим, оскільки такий не містить підпису представника А-Банку, печатки. Вказала, що у розрахунку заборгованості мають бути відображені не тільки факт надання кредиту, а й факт користування кредитними коштами. Щодо виписки за кредитом зазначила, що така є неналежним доказом, оскільки така не дозволяє перевірити правильність нарахування заборгованості та суми заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, за пенею, у виписці відображено, що заборгованість за тілом кредиту, за процентами та за комісією складає 0 грн. Також у виписці не відображені погашення за кредитом. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник позивача судове засідання не з`явився, заперечень на додаткові пояснення не надав.
Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 31.01.2025 ОСОБА_1 уклала з банком кредитний договір АВН0СТ155101738319373456, отримала кредит у розмірі 25800,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 30.01.2018) зі сплатою процентів у розмірі 85,00 щорічно та комісії у розмірі 0,00 грн.
АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав та надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов договору.
Відповідачка засвідчила, що ознайомилася та погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг, зобов`язується виконувати ці умови та правила і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на банківському сайті АТ «Акцент-Банк»: https://a-bank.com.ua/terms.
ОСОБА_1 підписала анкету-заяву та приєдналася до умов та правил надання банківських послуг.
У паспорті споживчого кредиту міститься інформація та контактні дані кредитодавця, інформація про кредитного посередника, основні умови кредитування з урахувань побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту та інше.
У судовому засіданні було досліджено заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101738319373456 від 31.01.2025, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, розрахунок заборгованості за договором № АВН0СТ155101738319373456 від 31.01.2025 укладеного між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 станом на 30.09.2025, меморіальний ордер №TR.44011440.109480.65455 від 31.01.2025, виписку за кредитом від 30.09.2025.
Згідно з наданим банком розрахунком, через невиконання зобов`язань за кредитним договором № АВН0СТ155101738319373456 станом на 30.09.2025 у відповідачки утворилася заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» в розмірі 34463,92 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 25028,93 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 8996,47 грн.; заборгованості за пенею у розмірі 438,52 грн.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Порушенням зобов`язання, згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідачка скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором не виконала у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. 
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
За правилами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимогу про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути проценти за користування кредитом та пеню.
Суд встановив, що анкета заява на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку підписана відповідачкою ОСОБА_1 власноручно. Паспорт споживчого кредиту «Швидкаготівка» підписано ОСОБА_1 електронним цифровим підписом. Між сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору, на підставі якого відповідачка отримала можливість користуватися кредитними коштами, банк належно виконав свої зобов`язання за договором, а боржник такі не виконує, внаслідок чого в останньої утворилась заборгованість як за тілом кредитом, так і за процентами. Представником позивача до матеріалів справи долучено виписку за кредитом. Дослідивши надану позивачем виписку за кредитом, суд приходить до висновку про її неналежність як доказу, оскільки така не містить розгорнутого графіка нарахування та погашення заборгованості, що позбавляє суд можливості перевірити правильність арифметичного розрахунку суми процентів у розмірі 8996,47 грн.
Більш того, зазначений доказ містить внутрішні суперечності: у виписці вказано, що заборгованість за тілом кредиту, процентами та комісією становить 0,00 грн. За таких обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності невиконаного зобов`язання у заявленому розмірі. Враховуючи викладене, вимога про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами не підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про нарахування пені у розмірі 438,52 грн. суд зазначає наступне.
У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок пені у розмірі 438,52 грн. (під час дії в Україні воєнного стану), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Надати оцінку аргументам відповідачки суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені.
Враховуючи наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності та зважаючи на те, що представниця позивачки не заперечує факт укладення ОСОБА_1 кредитного договору, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість у розмірі 25028,93 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 , при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи те, що позов було пред`явлено засобами системи «Електронний суд», та такий підлягає до часткового задоволення, судовий збір слід стягнути з відповідачки на користь позивача у розмірі 1759,23 грн., виходячи з розрахунку: 25028,93 грн. (розмір задоволених позовних вимог) / 34463,92 грн. (розмір заявлених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позовну заяву задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101738319373456 від 31.01.2025 у розмірі 25028 (двадцять п`ять тисяч двадцять вісім) гривень 93 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» 1759 (одна тисяча сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 23 копійки судового збору.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент Банк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Батумська 11, код ЄДРПОУ 14360080, МФО 307770.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 13.04.2026.
Суддя Павлів В. Р.