ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1552/25  Номер провадження 22-ц/814/1165/26	Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М., 
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Шмата Руслана Петровича, представника ОСОБА_1 , на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2025 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу терміном в три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду.
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько – ОСОБА_4 , якому належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,13 га з кадастровим номером 5322482800:04:000:0283, яка знаходиться на території Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. 
24.06.2025 він звернувся до Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про прийняття спадщини та отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. 
Вважає, що пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не знав про смерть батька, який більше 20 років не проживав із сім`єю, не бажав спілкуватися з ним та останні роки життя провів у Житомирському геріатричному пансіонаті, який і здійснив його поховання. 
Крім цього, з 2023 року він проходить службу в Збройних Силах України і це є ще однією з причин, що йому було не відомо про смерть батька. 

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю у задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі адвокат Шмат Р.П., представник ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм права, упередженість, однобічність, що призвело до постановлення необґрунтованого рішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про задоволення позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що про смерть батька позивачу стало відомо від орендарів, у користуванні яких перебуває земельна ділянка. Задовго до смерті спадкодавець ОСОБА_4 покинув дружину з двома дітьми. З того часу зв`язок між ним та сім`єю обірвався. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,13 га з кадастровим номером 5322482800:04:000:0283, адреса об`єкта: Полтавська область Кременчуцький район Недогарківська сільська рада. 
Оскільки батько не проживав разом з позивачем, будь-яке спілкування між ними як сім`єю було відсутнє, а тому позивач вважав, що батько заповість майно на інших осіб. 
Наголошується, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність чи відсутність заповіту йому відомо не було. Про смерть батька та відсутність заповіту дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України. Такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Зазначає, що пропуск строку звернення до нотаріальної контори для подання заяви на вступ у спадщину був обумовлений й іншими обставинами, а саме поширення COVID-19 та введення з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України карантину, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також введення в Україні воєнного стану від 22.02.2022. 
Позивач ОСОБА_1 від початку став на захист Батківщини, розпочавши службу в теробороні, а згодом перейшов до лав ЗСУ, де й по даний час знаходиться, є учасником бойових дій. 
В апеляційній скарзі наведені висновки Верховного Суду у конкретних справах по спорах цієї категорії, згідно яких необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду не надходив, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 20 червня 2025 року Черняхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 91.
Після його смерті відкрилася спадщина.
Згідно довідки Житомирського геріатричного пансіонату № 438 від 24.06.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав в Житомирському геріатричному пансіонаті з 10.12.2015, знаходився на повному державному утриманні та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.09.2025 та листа Пулинської державної нотаріальної контори після померлого спадкодавця ОСОБА_4 спадкова справа не відкривалася.
Позивач ОСОБА_1 є рідним сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 23.02.1976 Курчицькою сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області, який 24.06.2025 звернувся до Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про прийняття спадщини.
Постановою від 24.06.2025 державний нотаріус Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області Іващенко Н.О. відмовив позивачу ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт непроживання позивача з померлим та, відповідно, відсутність спілкування між ними в подальшому, що перешкодило йому звернутись до нотаріуса для прийняття спадщини, не знайшов свого підтвердження.
Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Отже, позивач не надав суду безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 та не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали йому подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, визначений частиною першою статті 1270 ЦК України, що у силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням наведених вимог закону.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.
Отже, згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
У постанові Верховного Суду від 10 грудня 2025 року (справа № 131/1549/23) викладені такі висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах. 
«Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем визначеного статтею 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, тимчасові несприятливі погодні умови тощо.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 14 лютого 2024 року у справі № 357/8183/22.
Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 20 вересня 2023 року у справі № 638/16540/20, від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 07 грудня 2022 року у справі № 399/570/21, від 13 квітня 2023 року у справі № 522/17537/18.
Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанови Верховного Суду від 11 липня 2022 року у справі № 650/48/20, від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21, від 14 лютого 2024 року у справі № 754/3327/22)».
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки позивач не надав належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 та не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали йому подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, визначений частиною першою статті 1270 ЦК України, що у силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач також не зміг раніше звернутися до нотаріальної контори для подання заяви на вступ у спадщину у зв`язку із введенням з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України карантину, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки сама по собі епідемія захворювання COVID-19 не свідчить про виникнення об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК строк, оскільки нотаріуси продовжували роботу під час карантинних обмежень, а особиста присутність у нотаріуса за останнім місцем проживання спадкодавця для подачі заяви про прийняття спадщини від спадкоємця законом не вимагається, позивач не був позбавлений можливості засвідчити свою заяву про прийняття спадщини у будь-якого нотаріуса за своїм місцем проживання та надіслати її засобами поштового або електронного зв`язку за місцем відкриття спадщини, а тому поширення територією України гострої респіраторної хвороби COVID-19 не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини (див. постанову Верховного Суду від 22 лютого 2024 року в справі № 755/1886/22).
Посилання позивача в апеляційні скарзі на його перебування в лавах ЗСУ як на обставину, яка перешкоджала йому вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк, апеляційний суд визнає необгрунтованим, адже позивачем не надано доказів про те, з якого часу він проходив службу з урахуванням дати смерті його батька – ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як повідомив представник позивача апеляційному суду, позивач мобілізований до ЗСУ у 2023 році, тобто через п?ять років після смерті батька. 
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши, що позивач не навів та не обґрунтував поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення таких дій, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шмата Руслана Петровича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов 

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов