Справа № 686/9646/26
Провадження № 2-а/686/186/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року       м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді - Хараджі Н.В.,
при секретарі судових засідань - Козуляк І.В.,
за участю: представників позивачів — Гули Ю.М., Майдана В.Б.;
відповідача — ОСОБА_1 , представника відповідача — Червоняка С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке відбулося в режимі відеоконференції в приміщенні суду в місті Хмельницькому, адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до ОСОБА_2 про затримання для забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить ухвалити рішення про затримання відповідачки, громадянки російської федерації, для забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства. 
Обґрунтовує позов тим, що відповідачка перебуває на території України на нелегальному становищі та ухиляється від виконання рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни.
В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.
Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили з посиланням на те, що відповідач має на території України на праві власності квартиру, в якій проживає разом із сином, який навчається у Хмельницькому університеті, має непрацездатну мати, має офіційне працевлаштування у ФОП. Крім того згідно Постанови колегії першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду від 05.02.2026 року по справі 686/16732/23, вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20.03.2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10.06.2025 року, за яким ОСОБА_1 була визнана винною за ч. 3 ст. 436 – 2 ККУ, змінено та її було звільнено від відбування покарання за ст. 75 ККУ з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, визначених п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України. Про скасування дозволу на постійне перебування в Україні вона дізналася лише 23.02.2026 року, вказане рішення оскаржила до суду 30.03.2026 року. Крім того представник відповідачки зазначив, що позивач діє поза межами законодавства України, та звернувся до суду з цим позовом в порушення строків, передбачених КАС України.
Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити з таких мотивів.
Судом встановлено, що 30.03.2026 року працівниками правоохоронних органів було доставлено до УДМС України в Хмельницькій області громадянку російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила правила перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме: після скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 (рішення про скасування дозволу на імміграцію №352 від 17.05.2023 року, прийняте УДМС у Хмельницькій області, з рішенням ознайомилась 23.02.2026 року, ОСОБА_4 не здійснила виїзд за межі території України в строки, передбачені Законом України «Про імміграцію» та ПКМУ №321 від 19.04.2018 року (чинним на момент прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання) та продовжила проживати без документів на право проживання (перебування).
Відповідно до обліків відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління Хоміч Тамара, уродженка с. Кутки Славутського району Хмельницької області була документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 10.10.2017 терміном дії «безстроково» (орган, що видав 6801) на підставі наданого ВГІРФО УМВС України в Хмельницькій області 29.03.2012 (у формі підписаного висновку) дозволу на імміграцію відповідно до пункту З частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» (далі - Закон).
12.05.2023 року до Управління надійшло подання Управління СБУ у Хмельницькій області про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пункту 3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію».
Згідно рішення №352 від 17.05.2023 року УДМС у Хмельницькій області дозвіл на імміграцію в Україну гр. рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасоване, з рішенням ознайомилась 23.02.2026 року.
За наявними обліками територіальних органів ДМС Відповідач документована Славутським РВВС УМВС в Хмельницькій області паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_3 , за обліками документування паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон не значиться.
Згідно Постанови колегії першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду від 05.02.2026 року по справі 686/16732/23, вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20.03.2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10.06.2025 року, за яким ОСОБА_1 була визнана винною за ч. 3 ст. 436 – 2 ККУ як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчиненому повторно та з використанням засобів масової інформації.
Відповідач відбувала покарання з 16.09.2025 по 06.02.2026 року в ДУ «Водянська виправна колонія (№146)» на підставі вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.03.2025 року, за яким засуджена за ч.З ст.436-2 КК України на строк до 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, крім житла.
Звільнена 06.02.2026 на підставі постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 05.02.2026 року.
За проживання на території України без документів, що дають право на проживання в Україні, на ОСОБА_3 було оформлено протокол про адміністративне правопорушення від 30.03.2026 року, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП.
30.03.2026 т.в.о начальника відділу УДМС України в Хмельницькій області було прийняте рішення про примусове видворення з України громадянки рф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30.03.2026 року громадянку рф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано згідно протоколу про адміністративне затримання № МХМ 000109.
30.03.2026 т.в.о начальника відділу УДМС України в Хмельницькій області було прийняте рішення про поміщення до пункту тимчасово перебування іноземців та осіб без громадянства, і незаконно перебуваються на території України громадянки рф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон).
Відповідно до ч.8 ст. 26 Закону примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).
Згідно ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Рішення про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, крім рішень, прийнятих органами охорони державного кордону, що виконуються такими органами. Контроль за правильністю і своєчасністю виконання рішення про примусове видворення здійснює орган, який прийняв таке рішення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС.
Так, частиною першою цієї статті визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;
2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;
4) зобов`язання внести заставу.
Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (частина одинадцята статті 289 КАС).
Суд зазначає, що відомості про перебування відповідачки на території України на законних підставах відсутні, вона не має зареєстрованого місця проживання, була затримана співробітниками ДМС за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме проживання на території України без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами чи документами термін дії, яких закінчився, на час звернення позивача до суду з даним позовом у відповідачки були відсутні будь-які документи на право проживання в Україні. При цьому суд бере до уваги, що в матеріалах суду відсутні докази того, що відповідачка здійснює необхідні дії для легалізації свого проживання та території України, в тому числі і шляхом подачі декларації про відмову від російського громадянства.
При цьому суд не бере до уваги доводи сторони відповідачки щодо наявності поданих 30.03.2026 року позовів про оскарження відповідних рішень позивача, оскільки вони не спростовують факту відсутності у відповідачки на момент подання позову документів на право проживання в Україні, а також порушення нею обов`язку щодо залишення території України,у строки, встановлені законодавством України. Не спростовують вказані факти й наявність інших обставин, зазначених стороною відповідача. Інші зазначені стороною відповідача доводи, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
З огляду на те, що у відповідачки відсутні документи на право перебування на території України, є вона нелегальним мігрантом, знаходиться на території України без законних підстав та може ухилятися від виконання рішення про примусове видворення, відповідачка не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, тож наявні обґрунтовані підстави для затримання громадянки рф ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців.
За таких обставин в їх сукупності суд доходить висновку, що даний позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 2,6,77, 242-246, 289, 371 КАС України, суд –

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Затримати для забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 (шість) місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянку російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення звернути до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Повний текст складено 01.04.2026 року

Суддя Хмельницького
міськрайонного суду Н.В. Хараджа