ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 р. 	Справа № 520/8463/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2025, суддя Сагайдак В.В., по справі № 520/8463/25
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Київській області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа – підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Київській області від 10.10.2024 №0438640708.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказував на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зазначав, що у податкового органу, відповідно до наказу про проведення фактичної перевірки від 29 серпня 2024 року №2344-п було відсутнє право на проведення перевірки позивача, оскільки всупереч імперативної вимоги п. 81.1 ст. 81 ПК України, у цьому наказі відсутні посилання на призначення перевірки саме ФОП ОСОБА_1 . Крім цього, зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про не надання фізичною особою-підприємцем документів на запит контролюючого органу документів, зазначивши в оскаржуваному рішенні “до перевірки не надано документів щодо походження товарів, які знаходяться в реалізації, а також не надано форми ведення обліку товарних запасів, яка передбачена порядком ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців у тому числі платників єдиного податку затвердженої наказом МФУ від 03.09.2021 № 496”. Зазначає, що такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки позивачем було надано контролюючому органу всі необхідні документи, у тому числі накладну на внутрішнє переміщення ТМЦ та форму ведення обліку товарних запасів, крім цього всі документи які були зазначені у запиті про надання документів додатково було надано разом з поясненнями до акта фактичної перевірки через Електронний кабінет платника податків шляхом надсилання документів в електронній формі 01.09.2024.
У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засідання проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судовим розглядом, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з 25 червня 2019 року.
Протягом 13 вересня - 20 вересня 2024 року Головним управлінням ДПС у Київській області проведено фактичну перевірку торгової точки, де здійснює свою підприємницьку діяльність позивач.
На підставі п.п.75.1.3 п.75.1, ст.75, п.п.. 80.2.6 п.80.2 ст.80, ст. 81, п.,82.3 ст. 82, п.69.27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні Положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755)-VI (із змінами та доповненнями) відповідно до наказу від 13.09.2024 № 2469-П про проведено фактичну перевірку фізичної особи підприємия ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1 ).
За наслідками перевірки ГУ ДПС у Київській області складено акт фактичної перевірки від 20.09.2024 № 47243/10/36/07/3370206406, в якому ГУ ДПС у Київській області встановило порушення п. 12 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (далі - Закон про РРО), зазначивши у акті таке: “...Перевіркою встановлено факт продажу та наявність в продажу товарів, необлікованих належним чином за місцем реалізації та зберігання на загальну суму, згідно відомості, що додається до акту, а саме на момент початку перевірки та протягом перевірки на запит № від 13.09.2025 до перевірки не надано документів щодо походження товарів які знаходяться на реалізації а також не надано форми ведення обліку товарних запасів який передбачено Порядком ведення обліку товарних запасів…”
10 жовтня 2024 року ГУ ДПС у Київській області на підставі Акта перевірки від 20.09.2024 № 47243/10/36/07/3370206406, винесено податкове повідомлення-рішення № 0438640709 (далі - ППР) про стягнення з пані Зубенко-Тарасової 145089, 00 грн штрафних санкцій за порушення п. 12 ст. 3 Закону про РРО.
Не погодившись із рішенням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив, з того, що позивачем не доведено наявності належно оформлених документів обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а також факту надання таких документів контролюючому органу під час перевірки. Подані матеріали не містять підтвердження ведення обліку відповідно до вимог чинного законодавства.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним пп. 41.1.2 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.
При цьому, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки встановлено ст. 76 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п. 80.1 ст. 80 ПК України).
У п. 80.2 ст. 80 ПК України зазначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів ( пп. 80.2.1) ;
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів( пп. 80.2.2);
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування( пп. 80.2.3);
- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками( пп. 80.2.4);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального( пп. 80.2.5);
- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у п. 75.1.3( пп. 80.2.6);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації( пп. 80.2.7).
Фактична перевірка, що здійснюється за наявності підстави, визначеної у пп. 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пп. 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки (п. 80.3 ст. 80 ПК України).
Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі пп. 20.1.10 п. 20.1 ст.20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція (п. 80.4 ст. 80 ПК України).
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 ПК України).
Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо) (п. 80.6 ст. 80 ПК України).
Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (п. 80.7 ст. 80 ПК України).
Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції (п. 80.8 ст. 80 ПК України).
Отже, законодавством чітко визначено порядок проведення перевірок платників податків, зокрема проведення фактичної перевірки.
Нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема фактичних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Невиконання наведених вимог призводить до визнання перевірки незаконною та до відсутності її правових наслідків.
Разом з тим, неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 та Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 826/10069/15.
Недотримання наведених процедурних питань під час проведення податкової перевірки нівелює її наслідки, незалежно від виявлених порушень.
Судовим розглядом встановлено , що Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято наказ від 13.09.2024 № 2469-П про проведення фактичної перевірки фізичної особи підприємия ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1 ) 3а адресою: АДРЕСА_1 , з 13.09.2024 тривалістю не більше 10 діб на підставі п.п.75.1.3 п.75.1, ст.75, п.п.. 80.2.6 п.80.2 ст.80, ст. 81, п.,82.3 ст. 82, п.69.27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні Положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755)-VI (із змінами та доповненнями).
Пунктом 80.2.6 статті 80 ПК України передбачено, що у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у п. 75.1.3.
Колегія суддів звертає увагу на те , що фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.
Так, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що працівниками ГУ ДПС у Київській області, в період з 30.08.2024 по 06.09.2024 проведена фактична перевірка ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Головне управління ДПС у Київській обласі зазначає, що за результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 06.09.2024 № 45356/10/36/07/3370206406 та податкове повідомлення-рішення від 25.09.2024 № 0417530708 які є предметом розгляду у адміністративній справі № 520/6755/25, копію зазначеного акта додано до відзиву на позовну заяву
В той же час, в провадженні Харківського окружного адміністративного суду знаходилась справа № 520/6755/25 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.09.2024 №0417530708
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 року по справі № 520/6755/25 адміністративний позов залишено без задоволення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2026 року по справі № 520/6755/25 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 по справі № 520/6755/25 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 25.09.2024 №0417530708.
Так, в постанові від 18.02.2026 року по справі № 520/6755/25 Другим апеляційним адміністративним судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Київській області від 25.09.2024 №0417530708 є неправомірним, оскільки відповідачем не дотримано вимог ст.ст. 80, 81 ПК України, які визначають порядок фактичної перевірки, що безумовно нівелює правомірність висновків цієї перевірки.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, відповідно до якої визнання незаконною податкової перевірки, проведеної контролюючим органом, є безумовною підставою для визнання незаконними її наслідків.
У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ вказав, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскільки у справі 520/6755/25 апеляційний суд встановив відсутність у контролюючого органу законних підстав для проведення первинної перевірки та скасував відповідне подататкове повідомлення - рішення, то, відповідно, за вказаних обставин, призначення повторної перевірки позивача відповідно до пп.80.2.6 ст.80 ПКУ, за таких обставин, є неправомірним.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Київській області від 10.10.2024 №0438640708 є неправомірним, підлягає скасуванню, а позов задоволенню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення позову. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - Шрамко Ірини Сергіївни - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 по справі № 520/8463/25 - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 10.10.2024 №0438640708.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   З.Г. Подобайло   	
Постанова складена в повному обсязі 23.02.26.