Справа № 560/22123/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

02 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбачену пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" (далі - Постанова №153).
Відповідач не погодився з доводами позивача та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
19.08.2020 позивач уклав контракт про проходження військової служби строком на 3 (три) роки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 19.08.2020 №196 позивач з 19.08.2020 зарахований до списків особового складу військової частини.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2023 №248 позивачу продовжена дія контракту понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації.
Позивач подав рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбачену пунктом 4 Постанова №153.
Листом від 18.12.2025 №8958/кп військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що останній зарахований до списків особового складу військової частини 19.08.2020, тобто до 24.02.2022.
Позивач оскаржив вказану відмову до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
11.02.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану", пунктом 2 якої затверджений Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу.
Пунктом 3 Постанови №153 встановлено, що учасникам експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом, зокрема, до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу.
Відповідно до пункту 4 Постанови №153 особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. N 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. N 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Отже, із аналізу норм Постанови №153 слідує, що особам рядового, сержантського і старшинського складу, які у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу, зокрема, до Збройних Сил, проходять військову службу під час воєнного стану та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. грн.
Варто зауважити, що така винагорода виплачується військовослужбовцям за умови, якщо вони не були притягнуті до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення.
Відповідно до матеріалів справи 19.08.2020 позивач уклав контракт про проходження військової служби строком на 3 (три) роки. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2023 №248 позивачу продовжена дія контракту понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації.
Позивач брав безпосередню участь в бойових діях під час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у періоди з 24.02.2022 по 13.10.2022, з 18.10.2022 по 25.11.2022, з 24.12.2022 по 15.10.2023, з 29.10.2023 по 14.02.2024, з 27.02.2024 по 15.04.2024, з 01.05.2024 по 31.07.2024, з 18.08.2024 по 06.09.2024, з 17.10.2024 по 05.11.2024, з 06.01.2025 по 11.01.2025, з 05.03.2025 по 09.03.2025, з 27.03.2025 по 01.04.2025, з 07.05.2025 по 19.05.2025, з 29.05.2025 по 30.09.2025, з 19.10.2025 по 08.12.2025, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2025 №9875/кп та становить більше 6 місяців.
Доказів того, що позивач притягався до кримінальної, адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення, дисциплінарної відповідальності, відповідач суду не надав.
Суд зазначає, що продовження строку дії контракту про проходження військової служби понад встановлений строк, оформлене відповідним наказом командира військової частини, фактично змінює умови проходження служби та правовий статус військовослужбовця на новий період.
На переконання суду, за своєю правовою природою продовження строку контракту на період дії воєнного стану є тотожним укладенню нового контракту, оскільки з цього моменту на відповідні правовідносини поширюються норми законодавства, чинні на час такого продовження. Тому продовження дії контракту позивача понад встановлений строк слід розцінювати як виникнення нових правовідносин у межах проходження військової служби.
Беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає, що позивачем дотримані визначені Постановою №153 умови для отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, оскільки: 1) прийнятий на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років; 2) проходив військову службу станом на дату набрання чинності Постановою N 153 та продовжує проходити військову службу; 3) брав безпосередню участь у бойових діях сукупно менше шести місяців; 4) не притягнутий до кримінальної відповідальності чи адміністративної відповідальності за вчинення військового правопорушення, та дисциплінарної відповідальності.
Більше того, застосування норм Постанови №153 лише відносно осіб, які вперше були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, буде дискримінаційним відносно осіб, котрі станом на 24.02.2022 вже перебували на військовій службі та у подальшому продовжили контракт на проходження військової служби.
Крім того, Постанова №153 не містить жодних застережень чи обмежень щодо необхідності підписання контракту саме вперше, за умови дотримання інших передбачених умов. Норми вказаної Постанови не містять положень, які б встановлювали обмеження щодо повторного укладення контракту.
Отже, відмова відповідача у виплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн є протиправною. Тому необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Враховуючи викладене, адміністративний позов належить задовольнити повністю.
Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 , викладену в листі від 18.12.2025 №8958/кп, щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень на підставі пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень на підставі пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Судові витрати в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу між сторонами не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		О.Л. Польовий