Справа № 632/314/26	
 	провадження № 2-а/632/22/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року	м. Златопіль	

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі:
судді - Кочнєва О.В., 
за участі секретаря – Клименко А.В. (у порядку ч.3 ст.62 КАС України), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовною заяв ою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2026 року до суду засобами поштового зв`язку звернувся позивач, який просив суд скасувати постанову відповідача в особі уповноваженої особи у порядку ст.235 Кодексу про адміністративні правопорушення України від 04.02.2025 року, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення через порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині неявки без поважних причин до відділення РТЦКта СП для уточнення даних по повістці №902698 відповідно до вимог п.30, п.30-2 та п.31 «Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року, що є порушенням вимог абз. 2 ст.17 Закону України «Про оборону України» та абз.2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»
Підставою для її винесення було складання уповноваженою особою відповідача в особі головного спеціаліста ВОМР протоколу №17 від 17.01.2025 року після примусового доставлення позивача до першого відділу відповідача. Підставою для скасування постанови позивач зазначив відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки перебував на час його виклику в місцях позбавлення волі та не міг фізично отримати відповідний виклик з боку відповідача. Крім цього, він з 23.01.2025 року перебуває на військовій службі як особа, призвана за мобілізацією, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Разом із позовною заявою подав заяву про поновлення йому строку для оскарження відповідної постанови у відповідності у відповідності до вимог ч.1 ст.121 КАС України, оскільки про вказану постанову дізнався тільки після отримання 12.02.2026 року постанови державного виконавця Златопільського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 04.02.2026 року засобами поштового зв`язку, а до суду звернувся засобами поштового зв`язку 23.02.2026 року, тобто у перший робочий день після вихідного, на який припадав останній 10 день звернення до суду у порядку ч.6 ст.121 КАС України.
Ухвалою судді від 02.03.2026 року вказану позовну заяву було залишено без руху через не сплату позивачем судового збору у визначеному законодавством розмірі, відхилено підстави звільнення від сплати судового збору, зазначені позивачем (а.с.20).
Ухвалою судді від 13.03.2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у порядку ст.286 КАС України, визначений відповідачу строк для подання відзиву, враховуючи відсутність реєстрації відповідача у електронному суді, у порядку ч.1 ст.268 КАС направлено вказану ухвалу та копії позовної заяви з додатками на офіційну електронну пошту відповідача, питання поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду залишено відкритим до часу розгляду справи по суті (а.с.26-27).
Ухвалою суду від 26.03.2026 року розгляд справи відкладено через неявку у судове засідання ініціатора позову позивача за відсутності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності та висловлення позиції щодо заявлених позовних вимог, роз`яснено позивачу наслідки повторного неприбуття у судове засідання (а.с.34).
01.04.2026 року від позивача засобами поштового зв`язку надійшла заява про розгляд справи за його відсутності з наданням суду копії повістки про виклик на 02.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.40-42).
У судове засідання сторони не прибули, будучі належним чином повідомленими про день, час та місце судового засідання. Від позивача надійшла відповідна заява про розгляду справи за його відсутністю. Від відповідача жодних документів на адресу суду не надходило, зокрема відзиву.
Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Враховуючи неявку учасників справи фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється на підставі ч.4 ст.229 КАС України.
Первинно суд, вважає за необхідне поновити позивачу строк на звернення до суду із даним адміністративним позовом, оскільки, як вбачається із даних, наданих позивачем про існування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2026 року він дізнався тільки 12.02.2026 року (а.с.9), а до суду він звернувся в межах 10-денного строку після її отримання засобами поштового зв`язку, тобто 23.02.2026 року, враховуючи, що 21 та 22 лютого були вихідними днями. За відсутності інших даних саме позицію позивача суд сприймає як доведену належними доказами.
На підставі ч.1, ч.3, ч.4 та ч.6 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні; одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк; про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Після поновлення позивачу строку для звернення до адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.
Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 04.02.2025 року №747, винесеною ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України через порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині не прибуття за повісткою №902698 11.11.2024 о 9 годині 00 хвилин до першого відділу відповідача для уточнення даних, яка не була вручена позивачу через її повернення із вказівкою, що адресат відсутній за вказаною адресою, що є належним повідомленням відповідача у порядку п.30-3, 31 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, що є порушенням вимог абз. 2 ст.17 Закону України «Про оборону України» та абз.2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Підставою для її винесення було складання уповноваженою особою відповідача в особі начальника ГДЗ першого відділу протоколу №17 від 17.01.2025 року, коли позивач, за даними оспорюваної постанови був доставлений до відповідача, перебуваючи у розшуку.
З наданої довідки про звільнення серії ХАР 03090 судом встановлено, що позивач з 05.01.2023 року до 01.01.2025 року відбував покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.04.2023 року за відповідними статтями КК України у державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», звідки був звільнений від невідбутої частини покарання на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2024 року (а.с.4).
Таким чином, позивач фізично не міг знаходитися за місцем свого проживання на момент складання та направлення йому повістки про виклик до відповідача на 11.11.2024 року, оскільки перебував у виправній установі в цей час та саме на відповідача покладений обов`язок перевірки наявності відповідних осіб за місцем проживання шляхом звірки відповідних державних реєстрів, у тому числі, даних Міністерства юстиції України про засуджених осіб, які відбувають покарання. 
Не виконавши свого обов`язку щодо звірки відповідних даних із відповідним реєстром відповідач допустив порушення, яке стало підставою для складання відповідного спочатку протоколу, а згодом на його підставі оспорюваної постанови. Встановлені судом обставини могли бути та повинні були бути з`ясовані відповідачем, однак не були з`ясовані, що призвело до складання оспорюваної постанови з порушенням, що, на даний час є підставою для її скасування. Жодних доказів направлення постанови після її складання позивачу відповідач також суду не надав, а тому відсутні підстави вважати, що позивач міг в інший час та в іншій спосіб заперечити складання вказаної постанови, оскільки як вбачається, вона була складена за його відсутністю.
Для предмета спору в даній справі не має значення та судом не враховується що відбулося між позивачем та відповідачем у січні 2025 року, оскільки і направлення повістки, і подальше оголошення позивача у розшук відбувалося в час, коли він відбував покарання, рахувався за державною установою відповідного профілю та не міг самостійно ані отримувати пошту за місцем свого проживання, ані іншим шляхом мати вільний час для відвідування відповідача. Відповідно як з об`єктивної, так і з суб`єктивної сторони склад адміністративного правопорушення відсутній.
Відповідно до ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами другою та третьою статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по-батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по-батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
В свою чергу, згідно з п.1.ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність складу правопорушення доводиться шляхом надання відповідних доказів, які характеризують суб`єктивну та об`єктивну сторону правопорушення.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даній справі з боку відповідача жодного доказу протиправної поведінки позивача щодо необхідності відвідування відповідача у визначені день, час та місце, надано не було, хоча у самій постанові міститься посилання на реєстрацію вказаного порушення відповідними доказами.
Враховуючи викладене, судом встановлюється відсутність підтвердження належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем 11.11.2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з вимог ст.139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову, стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Матеріалами справи підтверджено, що позивачем понесені судові витрати у сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 665,60 грн. Тому саме вказану суму слід стягнути з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.77, 139, 243-245, 251, 268-272, 286, 292-295 КАС України, ст.ст.247, 254, 277, 283 КпАП України, суд 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №747 від 04.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КпАП України, а провадження у справі закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати у справі, які складаються із сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн. 60 коп.). 
Копію рішення направити позивачеві засобами поштового зв`язку, а відповідачеві засобами електронної пошти на офіційну адресу його електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_3 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі його оскарження після його розгляду в апеляційному порядку по суті, відмови у відкритті апеляційного провадження чи поверненні апеляційної скарги.
Повний текст рішення суду проголошений 08 квітня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Первомайським РС ГУ ДМС України в Харківській області 29.08.2012 року, РНОКПП – НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ – НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 

Суддя - Олег КОЧНЄВ