ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/6298/24 пров. № А/857/730/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання - Нагибайло Т.О.,

а також сторін (їх представників):
від позивача – Михайлик Г.В., Петришин А.М.;
від відповідачів - Лильо І.З., Небесна М.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Управління освітньої інфраструктури Департаменту освіти та культури Львівської міської ради, Департаменту освіти та культури Львівської міської ради, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Середня загальноосвітня школа № 96 МЖК-1, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення конкурсної комісії щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади керівника закладу загальної середньої освіти, наказу про призначення переможця конкурсу на посаду керівника закладу загальної середньої освіти, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Брильовський Р.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 47 хв. 20.11.2025р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

18.03.2024р. (згідно із відомостями ярлика на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення конкурсної комісії для проведення конкурсу на посаду директора Середньої загальноосвітньої школи /СЗШ/ № 96 МЖК-1, оформлене протоколом № 3 від 08.03.2024р.; зобов`язати Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради вирішити питання про припинення трудових відносин із ОСОБА_3 , із врахуванням висновків суду (Т.1, а.с.1-6).

Ухвалою суду від 09.07.2024р. вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами (Т.1, а.с.136-137).

Відповідно до ухвали суду від 06.08.2024р. заяву позивача про збільшення позовних вимог задоволено; вирішено розгляд справи здійснювати за наступними позовними вимогами:
визнати протиправним та скасувати рішення конкурсної комісії для проведення конкурсу на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1, оформлене протоколом № 3 від 08.03.2024 року;
визнати протиправним та скасувати наказ № 72-к від 12.03.2024р. «Про призначення на посаду директора середньої загальноосвітньої школи №96 МЖК-1 Ярини Нечепурної»;
зобов`язати Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради вирішити питання про припинення трудових відносин із ОСОБА_4 , із урахуванням висновків суду (Т.1, а.с.224 і на звороті).

На підставі ухвали від 19.08.2024р. суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (Т.2, а.с.15 і на звороті).

Під час судового розгляду сторона позивача неодноразово змінювала підстави і предмет заявленого позову (Т.2, а.с.230-237; Т.3, а.с.84-86, 106-111).

Протокольною ухвалою суду від 14.10.2025р. замінено первісного відповідача Управління освіти Департаменту розвитку Львівської міської ради на Управління освітньої інфраструктури Департаменту освіти та культури Львівської міської ради; залучено до участі співвідповідача Департамент освіти та культури Львівської міської ради (Т.3, а.с.166 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2025р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення конкурсної комісії для проведення конкурсу на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1, оформлене протоколом № 3 засідання конкурсної комісії для проведення конкурсу на посаду директора ЗСШ № 96 МЖК-1 від 08.03.2024р.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат (Т.3, а.с.230-238).

Частково не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржила позивач ОСОБА_1 , яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нову постанову, якою задовольнити згадані вимоги (Т.3, а.с.1-8).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішенням суду від 25.06.2025р. у справі № 380/22595/24 визнано формування конкурсної комісії, що відповідала за проведення конкурсу за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , таким, що відбулося з порушенням закону. Зазначена обставина врахована судом під час вирішення розглядуваного спору, визнано протиправним та скасовано рішення конкурсної комісії для проведення конкурсу на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1, що слугувало підставою для призначення переможця конкурсу на посаду директора школи. 
З огляду на викладене, спірний наказ № 72-к від 12.03.2024р. «Про призначення на посаду директора середньої загальноосвітньої школи №96 МЖК-1 Ярини Нечепурної» не ґрунтується на вимогах закону і не може залишатися чинним.
Також ОСОБА_1 як учасниця конкурсу вправі сподіватися на відновлення її порушених прав, зокрема, на проведення повторного чесного і справедливого конкурсу. Водночас, сама поведінка відповідачів вказує на небажання останніх сприяти ефективному поновленню законних прав та інтересів позивача.

Відповідач Управління освітньої інфраструктури Департаменту освіти та культури Львівської міської ради скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства (Т.3, а.с.33-38).

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та її представника на підтримання поданої скарги, заперечення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 працювала директором СЗШ № 96 МЖК-1 на підставі строкового трудового договору, укладеного 01.01.2022р., строком на два роки з 04.02.2022р. по 03.02.2024р., та наказу Управління освіти Департаменту гуманітарної політики № 62-к від 01.02.2022р. (Т.2, зворот а.с.68, а.с.69-71).
Наказом Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 19-к від 24.01.2024р. ОСОБА_1 звільнено з посади директора СЗШ № 96 МЖК-1 у зв`язку з закінченням строку дії строкового трудового договору (контракту) на підставі п.2 ст.36 КЗпП України (Т.2, а.с.68).
Згідно наказу Управління освіти Департаменту розвитку Львівської міської ради № 53р від 24.01.2024р. «Про оголошення конкурсу на посаду директора середньої загальноосвітньої школи № 96 МЖК-1» оголошено конкурс на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1 (Т.2, а.с.130-133).
Протоколом № 1 від 23.02.2024р. засідання конкурсної комісії для проведення конкурсу на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1 до участі в конкурсі допущено двох осіб: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (Т.1, а.с.33 і на звороті).
Відповідно до протоколу № 2 від 07.03.2024р. засідання конкурсної комісії для проведення конкурсу на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1 затверджено перелік тестових питань та ситуаційного завдання для вирішення кандидатами на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1 (Т.1, а.с.38-40).
Згідно із протоколом № 3 від 08.03.2024р. засідання конкурсної комісії для проведення конкурсу на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1 вирішено вважати таким, що відбувся конкурс на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1 та рекомендовано начальнику Управління освіти Департаменту розвитку Львівської міської ради призначити ОСОБА_2 на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1 (Т.1, а.с.53-56).
Наказом Управління освіти Департаменту розвитку Львівської міської ради № 72-к від 12.03.2024р. «Про призначення на посаду директора середньої загальноосвітньої школи № 96 МЖК-1 Ярини Нечепурної» призначено ОСОБА_2 , як переможця конкурсу, на посаду директора середньої загальноосвітньої школи № 96 МЖК-1 за строковим договором на два роки (Т.2, а.с.116).

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду від 25.06.2025р. у справі № 380/22595/24 визнано протиправним та скасовано наказ Управління освіти Департаменту розвитку Львівської міської ради № 100р від 20.02.2024р. «Про внесення змін до наказу управління освіти від 10.08.2021 № 422р «Про внесення змін у склад Конкурсних комісій для проведення конкурсів на посади керівників закладів загальної середньої освіти Львівської міської ради» включно (разом) з додатком № 1 до наказу Управління освіти Департаменту розвитку Львівської міської ради № 100р від 20.02.2024р.
У цьому рішенні суд дійшов висновку, що включення до складу конкурсної комісії за квотою інститутів громадянського суспільства фахівця у галузі освіти, який займає керівну посаду в організації, заснованій Львівською міською радою, яка і проводить конкурс на керівника закладу освіти, створює суперечність між службовими обов`язками ОСОБА_6 , як директора Центру професійного розвитку педагогічних працівників, тобто, посадової особи заснованої Львівською міською радою організації та її повноваженнями як представника громадськості у конкурсній комісії, адже інтереси органу управління закладом освіти та представників громадянського суспільства можуть істотно відрізнятися. Включення до складу конкурсної комісії ОСОБА_6 створює ризик порушення вказаного балансу на користь засновника, оскільки Центр професійного розвитку педагогічних працівників заснований Львівською міською радою. Включення до складу конкурсної комісії ОСОБА_6 , директора Центру професійного розвитку педагогічних працівників, порушує вимоги абз.9, 16 ч.4 ст.39 Закону України «Про повну загальну середню освіту».
В розрізі вимог ч.4.ст.78 КАС України суд погодився із твердженням позивача про те, що комісію з конкурсного відбору було сформовано з порушенням вимог чинного законодавства.
Таке порушення процедури проведення конкурсу на посаду керівника закладу загальної середньої освіти суд визнав істотним, оскільки таке призвело до обрання складу конкурсної комісії, що не відповідає основоположним принципам її формування.
За таких умов суд визнав рішення конкурсної комісії для проведення конкурсу на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1, оформлене протоколом № 3 засідання конкурсної комісії для проведення конкурсу на посаду директора СЗШ № 96 МЖК-1 від 08.03.2024р. протиправним та скасував його.
Відмовляючи в решті вимог, суд керувався тим, що ОСОБА_1 не є безпосереднім учасником правовідносин, які виникають у зв`язку з призначенням на посаду ОСОБА_2 . Оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії, стосується призначення на посаду конкретної особи ОСОБА_2 , установлює незагальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до відповідних осіб ( ОСОБА_2 ), а тому жодним чином не стосується прав та обов`язків позивача в публічно-правових відносинах його із суб`єктом владних повноважень та їх не порушує.
Право оскаржити спірний наказ мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.
Отже, наказ № 72-к від 12.03.2024р. створює юридичні наслідки лише для ОСОБА_2 та роботодавця, але не для позивача, тому правом на оскарження такого наказу наділена лише ОСОБА_2 .
Окрім цього, позовна вимога про зобов`язання Департаменту освіти та культури Львівської міської ради, Управління освітньої інфраструктури Департаменту освіти та культури Львівської міської ради вирішити питання про припинення трудових відносин із директором СЗШ № 96 МЖК-1 ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, оскільки вказане питання належить до дискреційних повноважень вказаних установ.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що висновки суду в цій частині не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи і нормам права, з огляду на таке.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно з ст.43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 23 Закону України № 2145-VIII від 05.09.2017р. «Про освіту» визначено, що держава гарантує академічну, організаційну, фінансову і кадрову автономію закладів освіти. Обсяг автономії закладів освіти визначається цим Законом, спеціальними законами та установчими документами закладу освіти.
За змістом ч.1 ст.35 Закону України № 463-IX від 16.01.2020р. «Про повну загальну середню освіту» здобуття повної загальної середньої освіти на певному рівні забезпечують: початкова школа, що забезпечує здобуття початкової освіти; гімназія, що забезпечує здобуття базової середньої освіти; ліцей, що забезпечує здобуття профільної середньої освіти.
Положеннями ст.24 Закону України «Про освіту» обумовлено, що система управління закладами освіти визначається законом та установчими документами.
Управління закладом освіти в межах повноважень, визначених законами та установчими документами цього закладу, здійснюють: засновник (засновники); керівник закладу освіти; колегіальний орган управління закладу освіти; колегіальний орган громадського самоврядування; інші органи, передбачені спеціальними законами та/або установчими документами закладу освіти.
Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти призначається засновником у порядку, визначеному законами та установчими документами, з числа претендентів, які вільно володіють державною мовою і мають вищу освіту.
Додаткові кваліфікаційні вимоги до керівника та порядок його обрання (призначення) визначаються спеціальними законами та установчими документами закладу освіти.
При цьому за приписами частини першої цієї ж статті вказаного Закону керівник є представником закладу освіти у відносинах з державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами і діє без довіреності в межах повноважень, передбачених законом та установчими документами закладу освіти.
Частиною 1 ст.39 Закону України «Про повну загальну середню освіту» передбачено, що керівник державного, комунального закладу загальної середньої освіти обирається на посаду за результатами конкурсу, що проводиться відповідно до вимог цього Закону та положення про конкурс, затвердженого засновником або уповноваженим ним органом (посадовою особою).
Керівник приватного, корпоративного закладу загальної середньої освіти обирається та призначається на посаду засновником (засновниками) відповідно до установчих документів закладу освіти.
В силу ч.2 ст.39 Закону України «Про повну загальну середню освіту» рішення про проведення конкурсу приймається засновником державного чи комунального закладу загальної середньої освіти або уповноваженим ним органом (посадовою особою):
одночасно з прийняттям рішення про утворення нового закладу загальної середньої освіти;
не менше ніж за два місяці до завершення строкового трудового договору, укладеного з керівником закладу загальної середньої освіти;
не пізніше десяти робочих днів з дня дострокового припинення договору, укладеного з керівником відповідного закладу загальної середньої освіти, чи визнання попереднього конкурсу таким, що не відбувся.
Згідно з ч.4 ст.39 Закону України «Про повну загальну середню освіту» для проведення конкурсу засновник формує та затверджує конкурсну комісію чисельністю від 6 до 15 осіб, до складу якої на паритетних засадах входять представники:
засновника (посадові особи органу державної влади чи депутати відповідного представницького органу місцевого самоврядування (не більше однієї особи від однієї фракції чи групи);
відповідної місцевої державної адміністрації чи територіального органу центрального органу виконавчої влади із забезпечення якості освіти (державні службовці);
інститутів громадянського суспільства (громадських об`єднань керівників закладів освіти, професійних об`єднань педагогічних працівників, районної (міської) профспілкової організації та інших громадських формувань, а також експертів, фахівців у сфері загальної середньої освіти тощо).
Вимоги до членів конкурсної комісії та порядок її формування визначаються положенням про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти.
Члени конкурсної комісії зобов`язані:
брати участь у роботі конкурсної комісії та голосувати з питань порядку денного;
заявляти самовідвід у разі наявності чи настання підстав, передбачених цією статтею, що унеможливлюють їх участь у складі конкурсної комісії.
Конкурсна комісія є повноважною за умови присутності на засіданні не менше двох третин її затвердженого складу.
Конкурсна комісія приймає рішення більшістю голосів від її затвердженого складу. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови конкурсної комісії.
Рішення конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується всіма присутніми членами конкурсної комісії та оприлюднюється на офіційному вебсайті засновника протягом наступного робочого дня з дня проведення засідання конкурсної комісії.
Конкурсна комісія та її члени діють на засадах неупередженості, об`єктивності, незалежності, недискримінації, відкритості, прозорості, доброчесності. Не допускаються будь-які втручання в діяльність конкурсної комісії, тиск на членів комісії та учасників конкурсу.
Приписами ч.8 ст.39 Закону України «Про повну загальну середню освіту» визначено, що конкурсний відбір переможця конкурсу здійснюється за результатами: перевірки знання законодавства у сфері загальної середньої освіти, зокрема цього Закону, Закону України «Про освіту» та інших нормативно-правових актів у сфері загальної середньої освіти; перевірки професійних компетентностей шляхом письмового виконання ситуаційного завдання; публічної та відкритої презентації державною мовою перспективного плану розвитку закладу загальної середньої освіти, а також надання відповідей на запитання членів конкурсної комісії в межах змісту конкурсного випробування.
Перелік питань для перевірки знання законодавства у сфері загальної середньої освіти затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Форма перевірки знання законодавства (письмове чи комп`ютерне тестування), зразок ситуаційного завдання та критерії їх оцінювання визначаються у положенні про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти.
Засновник зобов`язаний забезпечити відеофіксацію та (за можливості) відеотрансляцію конкурсного відбору з подальшим оприлюдненням на своєму офіційному вебсайті відеозапису протягом одного робочого дня з дня його проведення.
Згідно з ч.11 ст.39 Закону України «Про повну загальну середню освіту» протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення рішення про переможця конкурсу посадова особа засновника (голова відповідної ради чи керівник державного органу) або керівник уповноваженого ним органу (структурного підрозділу з питань освіти) призначає переможця конкурсу на посаду та укладає з ним строковий трудовий договір.
Не може бути укладено трудовий договір з особою, яка не може обіймати посаду керівника закладу загальної середньої освіти відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що призначення керівників комунальних закладів загальної середньої освіти, у тому числі директора СЗШ № 96 МЖК-1, здійснюється уповноваженим виконавчим органом, яким у межах спірних правовідносин є відповідач Департамент освіти та культури Львівської міської ради, на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту. При цьому, організація і проведення конкурсу, включно із оцінкою відповідності учасників конкурсу встановленим вимогам, здійснюється конкурсною комісією в межах своїх дискреційних повноважень.
Варто зауважити, що проведення конкурсу завершується в день ухвалення конкурсною комісією рішення про затвердження його результатів, тобто, рішення про визначення переможця конкурсу із внесенням відповідного подання керівникові органу управління, що здійснює призначення переможця конкурсу на посаду керівника закладу, або про відхилення кандидатур усіх учасників конкурсу із пропозицією про призначення повторного конкурсу.
Отже, саме рішення конкурсної комісії, ухвалені нею у процесі проведення конкурсу (за результатами конкурсу), можуть бути оскаржені шляхом подання адміністративного позову на підставі п.9 ч.1 ст.19 КАС України, яким передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема щодо оскарження рішень конкурсних комісій, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.
У постанові від 15.04.2020р. у справі № 456/1165/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що питання призначення на посаду керівника державного навчального закладу є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, а відповідне рішення конкурсної комісії про таке призначення є рішенням конкурсної комісії в розумінні п.9 ч.1 ст.19 КАС України.

За змістом ч.2 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.ч.1 і 3 ст.124 Основного Закону України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 25.11.1997р. № 6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.
Крім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч.2 ст.55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011р. № 19-рп/2011 вказав, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч.1, 2 ст.55 Конституції України, ст.ст.2, 5 КАС України.
При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.
Також у Рішенні від 01.12.2004р. № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.
Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто, випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.
При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003р. № 3-рп/2003).
Поряд з цим, за змістом п.9 ч.5 ст.160 КАС України убачається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод або інтересів позивача.
Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.
Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто, для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
При цьому, порушення вимог закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Також відповідно до висновку, що сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі № 802/2474/17, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Предметом спору в розглядуваній справі є рішення конкурсної комісії, яке є обов`язковим для органу місцевого самоврядування; у спірних відносинах наявний публічний інтерес відповідної територіальної громади, у власності якої перебуває заклад освіти. Такий публічний інтерес має визначальне значення при розгляді даного спору, а подальші трудові відносини призначеного керівника комунального закладу загальної середньої освіти - мають похідний, другорядний характер. Тому такий спір повинен вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

Деталізуючи викладене, колегія суддів підкреслює, що розглядуваний спір у цій справі спрямований на оскарження результатів проведеного конкурсною комісією конкурсу згідно з протоколом № 3 від 08.03.2024р. на заміщення посади директора СЗШ № 96 МЖК-1, по якому визнана переможцем третя особа ОСОБА_2 .

Відповідно до установчих документів повноваження в частині призначення та звільнення керівників закладів загальної середньої освіти (п.4.1.71), управління закладами освіти та культури комунальної власності, організація їх матеріально-технічного забезпечення (п.4.1.49), а також укладення та розірвання строкового трудового договору (контракту) з керівником закладу освіти, обраним (призначеним) у порядку, визначеному законодавством України (п.4.1.73), віднесено до повноважень Департаменту освіти та культури Львівської міської ради (Т.3, а.с.71-72, 77-80).
Згідно з п.36 Положення про конкурс на заміщення вакантної посади керівника закладу загальної середньої освіти Львівської міської ради, затв. наказом Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 226р від 19.06.2020р. (в редакції наказу № 356р від 02.10.2020р.), протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення рішення про переможця конкурсу начальник управління освіти призначає переможця конкурсу на посаду та укладає з ним строковий трудовий договір.

Отже, результатом проведеного конкурсу є призначення переможця конкурсу на посаду керівника (директора) закладу загальної середньої освіти. Вирішення цього питання належить до виключної компетенції згаданого відповідача.

Повертаючись до можливості оскарження позивачем спірного наказу № 72-к від 12.03.2024р. колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 була учасником спірного конкурсу, результати якого скасовано судом в розглядуваній справі.
У своїй позовній заяві (із подальшими заявами про зміну позовних вимог, підстав і предмету позову), ОСОБА_1 послідовно наголошувала на порушенні вимог закону під час проведення спірного конкурсу, зокрема, оголошення такого після її звільнення з посади директора школи (а не менше ніж за два місяці до завершення строкового трудового договору).
За таких обставин вона поза розумним сумнівом має право на ефективний захист її прав як учасника конкурсу, зокрема, й оспорювання наказу про призначення переможця конкурсу на посаду керівника (директора) закладу загальної середньої освіти.

У рішенні у справі «Вучкович та інші проти Сербії» ЄСПЛ зазначив, щоб бути ефективним, засіб правового захисту має бути спроможним безпосередньо виправити оскаржуваний стан справ і має пропонувати розумні перспективи успіху.

В розрізі викладеного, колегія суддів зауважує, що без реалізації права на оскарження спірного наказу як адміністративно-правового акту щодо призначення на посаду, подальше відновлення прав ОСОБА_1 є неможливим. 
Сама констатація порушення вимог закону під час проведення конкурсу, без можливості скасування його результатів, включаючи скасування рішення про призначення переможця конкурсу на посаду, не призводить до відновлення прав позивача та вказує на ілюзорний (а не на дієвий) механізм захисту прав та інтересів позивача.
Такий висновок також підтверджується позицією відповідачів, які фактично погодилися із недоліками проведеного конкурсу (рішення суду першої інстанції останні не оскаржували), однак будь-яких дієвих заходів для відновлення прав позивача не вживали.

Звідси, спірний наказ № 72-к від 12.03.2024р. слід визнати протиправним та скасувати. Оскільки на підставі вказаного наказу виникли правовідносини, які доцільно зберегти, то скасування наказу слід здійснити з моменту набрання чинності постановою апеляційного суду (лише на майбутнє).

Водночас, позовні вимоги про зобов`язання вирішити питання про припинення трудових відносин із ОСОБА_4 , із урахуванням висновків суду, не підлягають до задоволення, оскільки такі дії належать до дискреційних повноважень відповідачів.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Спірні дії Департаменту освіти та культури Львівської міської ради та Управління освітньої інфраструктури Департаменту освіти та культури Львівської міської ради щодо врегулювання трудових відносин належать до їх дискреційних повноважень.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Також на думку колегії суддів, права та інтереси позивача будуть повністю поновлені шляхом скасування спірного наказу № 72-к від 12.03.2024р. 

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, при цьому додатково належить визнати протиправним та скасувати наказ Управління освіти Департаменту розвитку Львівської міської ради № 72-к від 12.03.2024р. «Про призначення на посаду директора середньої загальноосвітньої школи № 96 МЖК-1 Ярини Нечепурної»; решта позовних вимог задоволенню не підлягають за безпідставністю.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до помилкової відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про призначення переможця конкурсу на посаду керівника закладу загальної середньої освіти, через що рішення суду підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нової постанови про задоволення таких вимог, з вищевикладених мотивів; в решті рішення суду належить залишити без змін.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, та в силу приписів ст.139 КАС України слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Департаменту освіти та культури Львівської міської ради (як органу, до компетенції якого віднесено вирішення спірного питання про призначення переможців конкурсу на відповідну посаду) судові витрати за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 1816 грн. 80 коп. (Т.4, а.с.22).
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача всю суму сплаченого судового збору, оскільки, незважаючи на часткове задоволення апеляційних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень. Також з таких умов правильним є застосування принципу визначення розміру судових витрат виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог, який стосується часткового задоволення судом вимог немайнового характеру, за якого визначити у відсотковому відношенні суму судового збору є неможливо.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2025р. в адміністративній справі № 380/6298/24 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про призначення переможця конкурсу на посаду керівника закладу загальної середньої освіти.
У цій частині прийняти нову постанову, якою зазначені позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Управління освіти Департаменту розвитку Львівської міської ради № 72-к від 12.03.2024р. «Про призначення на посаду директора середньої загальноосвітньої школи № 96 МЖК-1 Ярини Нечепурної».
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту освіти та культури Львівської міської ради (79008, м.Львів, пл.Ринок, буд.1, код ЄДРПОУ 35227962) судові витрати за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного судового рішення: 26.02.2026р.