ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1613/26 Справа № 212/8779/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Кривий Ріг 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яковлев Денис Сергійович, на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 29 вересня 2025 року, ухваленого суддею Ведяшкіною Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, дата складання повного судового 29 вересня 2025 року, 

ВСТАНОВИВ

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що що 29.09.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 7628914, відповідно до якого Кредитодавець надав Відповідачу грошові кошти в сумі 2 500,00 грн., який зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, які згідно Договору нараховувались за кожен день користування з дати надання кредиту до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, з можливістю пролонгації строку користування кредитом, але не більше 1 календарного року, але Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 4 965,07 грн., яка складається з тіло кредиту — 2500,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги — 1983,75 грн., заборгованість за комісіями — 375,00 грн., інфляційні збитки 88,45 грн., нараховані 3% річних — 17,87 грн.
21.12.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 на підставі Заявки — анкети № 3394453 укладено електронний Договір позики №0969827773/1, відповідно до якого Кредитодавець надав Відповідачу позику в сумі 2000,00 грн. на строк 14 днів, строк дії Договору — 3 роки, відсоткова ставка — 1,75% за один день користування кредитом, але Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі тіло кредиту — 2000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги — 52 045,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) — 24 150,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 30 735,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту — 2 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги — 28 735,00 грн.
29.11.2021 року було укладено Договір факторингу №29/11-1, відповідно до умов якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 7628914. 29.11.2021 року було укладено Договір №29//11-1, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 7628914.
11.02.2022 року було укладено Договір № 11-02/22, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №0969827773/1. 10.01.2023 року було укладено Договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0969827773/1.
Таким чином, враховуючи, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за Договорами № 7628914 та №0969827773/1, а Відповідачем заборгованість за даним договорами непогашена, тому просив стягнути зазначену заборгованість з Відповідача.
Враховуючи те, що відповідач протиправно не повертає кредитні кошти за вищевказаними договорами, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договорами №7628914 від 29.09.2021 року та №0969827773/1 від 21.12.2020 року у розмірі 35 700,07 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000, 00 грн.
Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 29 вересня 2025 року позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Кредитним договором № 7628914 від 29.09.2021 року в розмірі 4 965,07 грн. (яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 2 500,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами – 1983,75 грн., заборгованості за комісіями – 375,00 грн., інфляційні втрати – 88,45 грн., 3% річних – 17,87 грн.); та заборгованість за Договір позики №0969827773/1 від 21.12.2020 року у розмірі 30 735,00 грн. (яка складається з заборгованості за тілом кредиту — 2 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги — 28 735,00 грн.), а всього 35 700,07 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яковлев Д.С., будучи незгодним з ухваленим судом рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 29 вересня 2025 ро та ухвалити нове рішення у відповідній частині відповідно до якого: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Кредитним договором № 7628914 від 29.09.2021 року в розмірі 4 965,07 грн. (яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 2 500,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами – 1983,75 грн., заборгованості за комісіями – 375,00 грн., інфляційні втрати – 88,45 грн., 3% річних – 17,87 грн.); та заборгованість за Договір позики №0969827773/1 від 21.12.2020 року у розмірі 2980,00 грн. (яка складається з заборгованості за тілом кредиту — 2 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 980,00 грн.), а всього 7945,07 гривень.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач уклав Договір позики №0969827773/1 від 21.12.2020 року (шляхом акцепту оферти). Відповідно до основних умов кредиту траншу, що викладені в тексті акцепту оферти від 21 грудня 2020 року на укладення встановлено, що розмір кредиту – 2000 грн., строк користування кредитом 14 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка — 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності Пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому виражені становить : 490 грн, за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації, Документ сформований в системі «Електронний суд» 20.10.2025 2 Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору; максимальна (реальна) річна відсоткова ставка 1277,5%,- загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 980,00 грн., за умови неналежного виконання умов Договору. В тексті акцепту оферти вказано, що Всі інші умови викладені у Правилах.
Відповідач враховуючи зазначене, визнає позовні вимоги за Договором від 21.12.2020 року № 0969827773/1 частково, – в розмірі 2000,00 грн. – тіло кредиту та в сумі 980,00 грн. – відсотки за кредитом, враховуючи те, що відповідно до Договору від 21.12.2020 року № 0969827773/1 сторони погодили розмір кредиту у сумі 2000,00 грн., строк користування кредитом 14 днів, строк дії Договору 3 роки, загальна вартість кредиту в грошовому вираженні 980,00 грн. – тобто індивідуальну частину оферти – що підписано сторонами. Стосовно інших умов, що викладені у Правилах, відповідач посилається, що Правила кредитування з підписом Відповідача не долучені до позовної заяви і вони можуть змінюватись з часом
Відсутність підпису Правил кредитування відповідачем та встановлений строк кредитування 14 днів не прийнято до уваги судом першої інстанції, а саме, не прийнято до уваги наступні норми матеріального права, яким встановлено порядок укладення та виконання кредитних договорів, акцепт та правила (не підписані) єдиним договором
Відповідач вважає, що враховуючи те, що сторони узгодили строк кредитування (строк виконання зобов`язання), який є відмінним від строку дії договору, а тому нарахування відсотків поза межами узгодженого сторонами чотирнадцятиденного строку кредитування є неправомірним, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом у сумі 980,00 грн., про що й зазначено в індивідуальній частині договору. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 980,00 грн. за умови неналежного виконання умов Договору
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 29 вересня 2025 року області залишити без змін. Посилається на те, що у розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості. Розрахунок проведено згідно до умов договорів, якими чітко передбачено нарахування відсотків протягом 3-х років і до факту погашення кредиту. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки переглядається справа з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» із заявкою про отримання кредиту та встановлення ділових відносин (а.с.9).
29.09.2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 7628914. 
Відповідно п. 1.23 Договору розмір кредиту становить – 2 500,00 грн.;
відповідно п. 1.4 Договору - кредит надається строком на 15днів. Термін (дата) повернення кредиту – 14.10.2021 року;
відповідно п. 1.5 Договору - з 1-го по 15 –й день Позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами0 за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,0000%. У зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику, за останній день строку користування кредитом Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю процент за користування грошовими коштами, що дорівнює 15,00% від суми кредиту, тобто 375,00 грн.;
відповідно п. 1.6. Договору, у випадку не повернення Позичальником кредиту, а також не сплати Позичальником процентів у повному обсязі (плати за користування грошовими коштами та процентів за підвищений ступінь ризику) у строк, встановлений п. 1.4 даного Договору, в тому числі після визначеного у п. 1.7 цього Договору подовження строку надання та повернення кредиту, Позичальник підтверджує намір та надає згоду на продовження строку користування кредитними коштами на 13 днів (автоматичне продовження). Після такого автоматичного продовження строку користування кредитними коштами, Позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) у розмірі 4,5% за кожен день строку користування кредитом;
відповідно п. 1.10 Договору, строк дії Договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 календарного року;
відповідно п. 1.11 Договору- на дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 59140,89%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 3250,00 грн.. У випадку настання умов, передбачених у п. 1.6 Договору, орієнтовна ефективна річна процентна ставка складатиме 229,92%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 4858,75 грн.;
відповідно п. 1.12 Договору – мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
В п. 2.3 Договору зазначені реквізити банківської картки позичальника для перерахування кредиту кредитодавцем.
Відповідно п. 5.1 Договору, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами цього Договору, а також із Правилами надання коштів, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджених кредитодавцем та розміщених на сайті кредитодавця з моменту укладання цього Договору. Підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що йому надана уся інформація згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.6-7) 
Додатком 1 до Кредитного договору встановлено графік платежів (зворот а.с.7).
Крім того, 29.09.2021 року ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с.8).
Зазначені документи підписані ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, що сторонами не оспорюється.
Зазначені в Договорі грошові кошти зараховані на картку, яку емітовано на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.124-130). 
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним Договором становить 4 965,07 грн., що сторонами не оспорюється.
21.12.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 на підставі Заявки — анкети № 3394453 укладено електронний Договір позики №0969827773/1, відповідно до якого кредитодавець надав відповідачу позику в сумі 2 000,00 грн. на строк 14 днів, строк дії Договору — 3 роки, відсоткова ставка — 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому виражені становить: 490 грн, за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору; максимальна (реальна) річна відсоткова ставка 1277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору (а.с.10-20).
Зазначені документи підписані ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.20).
Вказані в Договорі грошові кошти перераховані позивачем на картку відповідача 21.12.2020 року (а.с.21, 118-121), та відповідно зараховані на картку, яку емітовано на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» (а.с.124-130). 
Згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості за вказаним Договором становить: тіло кредиту — 2000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги — 52 045,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) — 24 150,00 грн., тобто позивачем нараховані відсотки загалом за 3 роки, що відповідає умовам Договору від 21.12.2020 року Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 30 735,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту — 2 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги — 28 735,00 грн.
29.11.2021 року було укладено Договір факторингу №29/11-1, відповідно до умов якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №7628914. 29.11.2021 року було укладено Договір №29//11-1, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №7628914.
11.02.2022 року було укладено Договір № 11-02/22, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №0969827773/1. 10.01.2023 року було укладено Договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0969827773/1.
Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.
Відповідачем рішення суду оскаржується в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за Договором позики №0969827773/1 від 21.12.2020 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржується, тому відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду в частині вирішення справи по суті пред`явлених позовних вимог в оскаржуваній частині, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0969827773 від 221 грудня 2020 року, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.
Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Відповідно Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.
Факт укладення Договору надання позики в тому числі на умовах фінансового кредиту №0969827773/1 від 21 грудня 2020 року відповідачем не оскаржується.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, за вказаним договором у відповідача обліковується заборгованість в розмірі 30 735,00 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) – 2 000 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги – 28 735,00 грн.
При цьому, жодних доказів на спростування факту наявності чи розміру заборгованості відповідачем не надано.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Відповідно до частини першої статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18.
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 ).
У розрізі викладеного, ураховуючи сталу практику Верховного Суду, яка регулює правовідносини із відступлення права вимоги (цесії) вбачається, що саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Колегія суддів встановила, що відступлення (продаж) прав вимоги та майнових прав за договором позики №0969827773/1 від 21.12.2020 року не суперечить статті 514 ЦК України, а тому місцевий суд правомірно вважав права позивача в цій частині порушеними та наявними підстави для стягнення з відповідача на його користь заборгованості.
Як вбачається з матеріалів справи, у заявці-анкеті № 33994453 від 21 грудня 2020 року у рамках договору позики (оферта) зазначено основні умови кредитування, а саме: сума кредиту 2 000 грн; строк користування кредитом 14 днів, строк дії договору – 3 роки, відсоткова ставка 1,75 % за 1 день користування кредитом за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації, реальна річна процентна ставка за кредитом 638,75% за умови належного виконання умов Договору та відсутності ставка 3,5% за один день користування кредитом, пролонгації, номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбачених Правилами, максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору.
Враховуючи, що укладений між сторонами договір розрізняє строк користування кредитом, який становить 14 днів та строк дії договору - 3 роки, кредитодавець має право на стягнення з позичальника відсотків за кожен день користування кредитом у розмірі 1,75 % в межах дії договору № 0969827773/1 від 21 грудня 2020 року (дата отримання коштів) та у розмірі 3,5% за один день користування кредитом за умови неналежного виконання умов Договору по дату відступлення прав вимоги.
Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість відповідача за договором позики становить: за тілом кредиту 2 000 грн, за процентам на дату відступлення права вимоги 52 045 грн., заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку 24 150 грн.
Звертаючись з позовом, позивач самостійно розпорядився своїми процесуальними правами та посилаючись на принцип розумності, співмірності та пропорційності просив стягнути заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 28 735 грн.
Суд першої інстанції стягуючи вказану заборгованість з відповідача дійшов вірного висновку для задоволення позовних вимог, оскільки розмір і порядок одержання процентів, період кредитування, установлено умовами договору, укладеного між сторонами.
Посилання відповідача на безпідставне нарахування процентів поза межами 14-денного строку користування кредитом спростовується умовами договору, відповідно до яких сторонами погоджено строк дії договору - 3 роки. 
У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у позивача іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь позивача.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.
Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не приймаються колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону й підстави його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яковлев Денис Сергійович, залишити без задоволення.
Рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 29 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 30 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: