ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

13 березня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/863/25	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває справа за позовом адвоката Меламеда Вадима Борисовича (далі – представник позивача, Меламед В.Б.) в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Луганській області), з такими вимогами:
-визнати рішення відповідача від 17.10.2024 №121630001603 про відмову в перерахунку пенсії позивачки з 12.07.2018 без врахування періоду навчання у вищому навчальному закладі та без врахування довідок про заробітну плату – протиправним;
-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачки з 12.07.2018 на підставі довідок про заробітну плату від 04.04.2017 №№207/97, 207/98 та №207/99, виданих відкритим акціонерним товариством “Сєвєродонецький приладобудівний завод” та з врахуванням до стажу роботи періоду навчання з 01.09.1972 року по 01.07.1977, з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії, відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону 1058-IV та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 та від 20 лютого 2019 р. №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в редакції дійсній на момент нарахування до фактичної виплати пенсії, в розмірі на момент виплати пенсії позивачці, за винятком сплачених сум з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
В обґрунтування позову представник позивача зазначив таке.
ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 08.12.1999 позивач виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання.
31.08.2016 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Заява позивача була прийнята відповідачем разом із усіма необхідними оригіналами документів, які були надані для огляду та засвідчення копій, що підтверджується штампом УПФУ.
12.03.2019 рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі №360/328/19 визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 19.07.2018 №2255/2018 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути і прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 12.07.2018.
Рішенням від 21.08.2019 № 121630001603 позивачу призначено пенсію за віком з 12.07.2018 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачу було враховано середньомісячний заробіток 0,00000, коефіцієнт стажу без врахування кратності 0.21333, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ((256/100*12*)*1) 0. 21333, страховий стаж 21 рік 4 місяці 24 дні.
03.10.2024 постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №360/7116/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05.05.2021 та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року”.
Перший апеляційний адміністративний суд у постанові від 03.10.2024 по справі №360/7116/21 встановив, що відповідач листом від 12.05.2021 № 261-255/ М-02/8-1216/21 повідомив представника позивача про те, що на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №360/328/19 управлінням було повторно розглянуто заяву від 12.07.2018 та призначено пенсію за віком ОСОБА_1 з 12.07.2018 за наявними в управлінні документами, однак не надано обґрунтованого висновку щодо питань, викладених в заяві від 05.05.2021 щодо перерахунку пенсії.
За заявою позивача від 05.05.2021, яке містило всі вимоги про фактичний перерахунок пенсії, управлінням не прийнято вмотивованого рішення.
Крім того, колегія суддів зазначила, що згідно ст. 7 Закону № 393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 05.05.2021 та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року.”
Як стверджує представник позивача, на заяву позивача про добровільне виконання рішення, відповідач листом від 25.10.2024 №1200-0201-8/27265 повідомив, що на виконання постанови суду від 03.10.2024 у справі №360/7116/21 повторно розглянуто заяву позивача від 05.05.2021 про виправлення/роз`яснення розрахунку пенсії та винесено рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії. При цьому, відповідач не долучив до листа копії його рішення від 17.10.2024.
18.11.2024 позивач через оператора поштового зв`язку “Укрпошта” отримала відправлення, а саме лист відповідача від 06.11.2024 №8396-8110/ М-02/8-1200/24, яким знову повідомлено, про виконання постанови суду від 03.10.2024 у справі №360/7116/21.
Як зазначає представник позивача, до зазначеного листа відповідачем надано рішення про відмову в перерахунку пенсії від 17.10.2024 №121630001603, з якого стало відомо, що відповідач протиправно:
-не врахував до страхового стажу позивача період навчання, оскільки нібито у трудовій книжці позивача неможливо ідентифікувати печатку навчального закладу, а документ про навчання до заяви про призначення пенсії від 12.07.2018 не надавався;
-не врахував коефіцієнт заробітної плати та не здійснив розрахунок пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату позивача від 04.04.2017 №№207/97, 207/98 та №207/99, виданих відкритим акціонерним товариством «Сєвєродонецький приладобудівний завод», через нібито ненадання оригіналів відповідних довідок;
-за період 12.07.2018 по сьогоднішній день без урахування її осучаснення в розмірі на момент виплати відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачу;
-не здійснив нарахування компенсації втрати частини доходів на нараховану пенсію за період з 12.07.2018 по місяць фактичного поновлення пенсійної виплати. 
Представник позивача зазначає, що відповідач вводить суд в оману, стверджуючи про те, що ним не отримано документу про навчання позивачки, оскільки відповідно до супровідного листа до заяви позивача від 12.07.2018 про призначення пенсії з відміткою відповідача про отримання 12.07.2018 позивачем було надано диплом про навчання ОСОБА_1 .
Крім цього, факт навчання підтверджується в трудовій книжці позивача, факт подачі якої відповідачу, останнім не заперечується.
Представник позивача звертає увагу суду, що відповідач у своєму рішенні від 17.10.2024 зазначив, що виходячи з вищевикладеного, відповідач не заперечує факт отримання ним оригіналів довідок про заробітну плату позивача.
Факт подачі відповідачу довідок про заробітну плату встановлено в рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року по справі № 360/328/19 “ 03.05.2017 представниками позивачки були надіслані до відповідача оригінали довідок про заробітну плату… Однак, відповідач повторно відмовив у призначенні пенсії позивачки…”
Крім того, факт отримання відповідачем оригіналів довідок про стаж та заробітну плату підтверджується квитанцією та описом вкладення у цінний лист про направлення оригіналів довідок про заробітну плату ОСОБА_1 від 03.05.2017 з відбитком АТ «Укрпошта». На думку представника позивача, твердження відповідача про оскарження відмов не змінює підтвердженого факту отримання та наявності у відповідача оригіналів та копій довідок про заробітну плату позивачки.
Щодо твердження відповідача у рішенні від 17.10.2024 про нібито відсутність можливості здійснити перевірку достовірності видачі довідок про стаж та заробітну плату, у зв`язку з тим, що вся територія Сєвєродонецької міської територіальної громади Луганської області з 25.06.2022 є тимчасово окупованою територією, представник позивача звертає увагу суду, що довідки про заробітну плату позивача були отримані відповідачем ще в 2017 році. Їх наявність в пенсійній справі ОСОБА_1 підтверджена відповідачем у листі від 25.10.2024, тому починаючи з 2017 року по 2022 рік, протягом 5 років, у відповідача було достатньо часу для перевірки достовірності видачі вищезазначених довідок про заробітну плату ОСОБА_1 .
Представник позивача зазначає, що протиправний розрахунок пенсії без осучаснення на момент виплати.
26.09.2025 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував щодо задоволення позовних вимог у зв`язку із необґрунтованістю та безпідставністю. 
03.10.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Судом по справі вчинено наступні процесуальні дії:
-ухвалою суду від 15.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); 
-ухвалою суду від 14.11.2025 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; 
-ухвалою суду від 13.01.2026 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів; 
-ухвалою суду від 11.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов такого. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується копією її паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 13.11.2023.
Відповідно до рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 121630001603 від 21.08.2019 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.07.2018. Страховий стаж (неповний) – 21 рік 4 місяці 24 дні, страховий стаж до 01.01.2024 – 21 рік 4 місяці 24 дні. 
Представником позивача до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області направлено заяву від 05.05.2021, відповідно до якої просив провести розрахунок боргу по пенсії за період з 12.07.2018 з урахуванням середньомісячного заробітку, страхового стажу, віку та індексації/автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії; виплатити суму боргу з урахуванням середньомісячного заробітку, страхового стажу, віку та індексації/автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії; провести розрахунок компенсації втрати частини доходів на суму боргу з урахуванням індексації/автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії; виплатити компенсацію втрати частини доходів на суму боргу з урахуванням індексації/автоматичного перерахунку на момент виплати пенсії; надіслати на нашу адресу відповідні роз`яснення, розпорядження, протоколи, розрахунки тощо, стосовно виконання судового рішення.
Листом від 12.05.2021 № 261-255/М-02/8-1216/21 повідомлено представника позивача про те, що на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №360/328/19 управлінням повторно розглянуто заяву від 12.07.2018 та призначено пенсію за віком ОСОБА_1 з 12.07.2018 за наявними в управлінні документами, однак не надано обґрунтованого висновку щодо питань, викладених в заяві від 05.05.2021 щодо перерахунку пенсії. 
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року у справі №360/7116/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено частково. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року № 360/7116/21– скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05.05.2021 та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року В іншій частині позовних вимог – відмовлено. 
Представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області з заявою довільної форми вих. №10229 від 15.10.2024 про добровільне виконання рішення суду, відповідно до якої просив виконати постанову Першого апеляційного адміністративного суду у від 03.10.2024 у справі № 360/7116/21. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2024 по справі № 360/7116/21 повторно розглянуто заяву адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 від 05.05.2021 довільної форми про виправлення/роз`яснення розрахунку пенсії, яку зареєстровано в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області 06.05.2021 за вхідним № 255/М-1216-21 та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 17.10.2024 № 121630001603 (далі – рішення від 17.10.2024 № 121630001603). 
Зі змісту рішення від 17.10.2024 № 121630001603 вбачається, зокрема, таке. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , податковий номер НОМЕР_1 , о/р НОМЕР_3 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону 1058 з 12.07.2018.
Пенсія ОСОБА_1 призначена на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі № 360/328/19. Зазначеним рішенням управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі — управління) зобов`язане повторно розглянути та прийняти рішення за заявою від 12.07.2018. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю. Відповідно до розписки-повідомлення, підписаної представником ОСОБА_1 . Фісун Богданом Володимировичем, до заяви про призначення пенсії від 12.07.2018 № 2255 надані наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; заява про призначення пенсії; копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_2 НОМЕР_2 ; трудова книжка Б/Н, дата заповнення 05.07.1970 року; завірена апостилем довіреність, яка видана в державі Ізраїль, від 12.12.2017 для представництва інтересів ОСОБА_1 на території України. В переліку документів, яких недостатньо для призначення пенсії вказаний, зокрема, диплом про навчання. Інші документи до заяви від 12.07.2018 № 2255 представником ОСОБА_1 не надавалися.
Пенсія ОСОБА_1 призначена за документами, долученими до заяви від 12.07.2018, на підставі яких до загального стажу зараховано 21 рік 4 місяці 24 дні (без врахування періоду навчання, оскільки документ, який би підтверджував даний період, до управління не надавався; на підставі записів трудової книжки Б/Н від 05.07.1970, період навчання неможливо зарахувати, оскільки печатка, якою завірено записи про навчання, не ідентифікується).
Пенсія обчислена без врахування заробітної плати, оскільки довідка про заробітну плату для обчислення пенсії до 01.07.2000 не надавалася, а після 01.07.2000 стаж роботи за даними персоніфікованого обліку відсутній.
В електронній пенсійній справі ОСОБА_1 наявні копії довідок про заробітну плату від 04.04.2017 № 207/97, 207/98 та 207/99, видані відкритим акціонерним товариством «Сєвєродонецький приладобудівний завод», за період з листопада 1981 року по вересень 1994 року (далі —довідки №207/97, 207/98 та 207/99), які були надіслані представником ОСОБА_1 03.05.2017 та повторно надані представником ОСОБА_1 17.08.2017. Копії первинних документів, на підставі яких видано довідки №207/97, 207/98 та 207/99, в електронній пенсійній справі відсутні. За розглядом заяв 03.05.2017 та 17.08.2017 управлінням надано відмови в призначенні пенсії від 28.09.2017 №13939/02-21 та від 04.10.2017 № 16202/02/21. Зазначені відмови оскаржувалися представниками ОСОБА_1 , однак відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04.08.2018 у справі № 812/1047/18 їй було відмовлено у задоволенні позовних вимог.
У зв`язку з введенням воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та згідно з Переліком тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, включених до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, вся територія Сєвєродонецької міської територіальної громади Луганської області з 25.06.2022 є тимчасово окупованою територією, структурні підрозділи Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області працюють дистанційно за місцем нової дислокації співробітників.
Паперова пенсійна справа ОСОБА_1 в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області відсутня та знаходиться на тимчасово окупованій території.
Враховуючи вищевикладене, провести перевірку обґрунтованості видачі довідок №207/97, 207/98 та 207/99 та підтвердити достовірність поданих відомостей можливість відсутня.
На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2024 по справі № 360/7116/21 повторно розглянуто заяву адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 від 05.05.2021, що зареєстрована управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 06.05.2021 за вхідним № 255/М-1216-21. За розглядом першого та другого питання встановлено, що до загального страхового стажу не зараховано період навчання, оскільки документ, який би підтверджував даний період, до управління не надавався, на підставі записів трудової книжки Б/Н від 05.07.1970 ОСОБА_1 період навчання неможливо зарахувати, оскільки печатка, якою завірено записи про навчання, не ідентифікується; копії довідок про заробітну плату при розрахунку пенсії не враховані, оскільки в електронній пенсійній справі відсутні скановані копії оригіналів довідок, що передбачено пунктом 2.23 Порядку 22-1, та неможливо підтвердити достовірність даних, зазначених в довідках, первинним документам.
Враховуючи вищевикладене, оскільки розмір пенсійної виплати обчислено без врахування заробітної плати відповідно до статті 40 Закону 1058, підстави для проведення індексації/автоматичного перерахунку пенсії відсутні.
Щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати зазначено, що згідно статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Оскільки пенсія ОСОБА_1 нараховується щомісячно, затримки по виплаті пенсії не відбувалося та перерахунок пенсії ОСОБА_1 не проводився, для нарахування компенсації законні підстави відсутні. За результатом повторного розгляду заяви адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 від 05.05.2021, зареєстрованої управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 06.05.2021 за вхідним № 255/М1216-21, відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав.
Досліджуючи записи трудової книжки позивача від 05.07.1970 (у межах спірних правовідносин), судом встановлено, що позивач з 01.09.1972 по 01.07.1972 проходила навчання у Харківському інженерно-будівельному інституті, записи № 4, 5.
Відповідно до копії диплома НОМЕР_4 від 18.06.1977, реєстраційний номер 47, який було долучено до матеріалів адміністративної справи представником позивача, вбачається, що ОСОБА_1 в 1972 року вступила та у 1977 року закінчила Харківський інженерно-будівельний інститут. 
Судом встановлено, що представником позивача до матеріалів справи долучені копії довідок ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод» від 04.04.2017 № 207/97, № 207/98, № 207/99 про розмір заробітної плати ОСОБА_1 . 
Відповідно до протоколів перерахунків пенсії позивача, судом встановлено, що відповідачем проведено наступні перерахунки пенсії позивача: 
- з 01.12.2019 у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий) (протокол від 22.11.2019); 
- з 01.07.2020 у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий)(протокол від 12.06.2020); 
- з 01.12.2020 у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий) (протокол від 12.11.2020); 
- з 01.03.2021 індексація заробітку (масовий) (протокол від 24.02.2021); 
- з 01.07.2021 у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий) (протокол від 18.06.2021); 
- з 01.11.2021 виправлення мігрованих даних в ЕПС (без розрахунку) (протокол від 23.10.2021).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. 
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.
Тобто, відповідач у справі орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Спірні правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Порядок обчислення розміру пенсії за віком та вимоги до мінімального розміру пенсії за віком регламентуються статтями 27 та 28 Закону № 1058-IV.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп х Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, що визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Згідно з частинами 1, 2 статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений. З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Водночас, відповідно до частини 3 статті 28 Закону № 1058-IV за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Отже, з дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами, зокрема і на підвищення та перерахунок пенсії, наданими Законом № 1058-IV. Будь-яких обмежень його прав як пенсіонера нормами Закону № 1058-IV не встановлено.
Згідно зі статтею 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі також - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно із статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Пунктом 3 вказаного Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.
20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, яка була чинною до 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №162).
Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
У відповідності до п. 2.10 Інструкції №162 освіта середня, середня спеціальна і вища вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню чи незакінчену вищу освіту також може бути здійснена тільки на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т.п.). Професія чи спеціальність записуються в трудовій книжці на основі документа про освіту чи другого належного оформленого документа.
Згідно із пунктами 2.25, 2.26 Інструкції №162 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.
При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац 1 пункту 4.1. Інструкції № 162).
Пунктом 8 Інструкції №162 визначено, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється у порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 Про трудові книжки робочих та службовців. Згідно із пунктом 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, також регулюються указаною вище постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 та Інструкцією №162.
У відповідності до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 №656 Про трудові книжки робочих та службовців відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, визначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.
Аналогічні вимоги містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №58).
Згідно із підпунктами «з», «и», пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 (в редакції, чинній у період навчання позивача), було передбачено, що до загального стажу роботи зараховується навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічого навчання та в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, а також навчання у вищих учбових закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.).
За змістом пункту "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до пункту 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Під час навчання позивача діяли норми Інструкції № 162 пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.
З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відтак, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.
Також слід наголосити, що ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової книжки, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.
Також, як вже зазначалося, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої внесені такі відомості.
Таким чином, суд наголошує, що позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Нечіткий відтиск печатки в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи (навчання) до трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Слід зазначити, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Суд, оцінюючи допустимість трудової книжки позивача, як доказу в підтвердження його страхового стажу, враховує, що відповідач не навів жодного аргументу, який би вказував на невідповідність трудової книжки позивача чи записів у ній вимогам чинного законодавства.
Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган Пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Натомість, відповідач не надав суду доказів вчинення ним дій щодо перевірки трудового стажу позивача за спірний період та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки позивача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період її навчання з 01.09.1972 по 01.07.1972 у Харківському інженерно-будівельному інституті. 
Надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії за віком позивача довідок про заробітну плату від 04.04.2017 № 207/97, 207/98 та 207/99, виданих відкритим акціонерним товариством «Сєвєродонецький приладобудівний завод», за період з листопада 1981 року по вересень 1994 року, суд зазначає таке.
Представником позивача у спірному рішенні не заперечується, що в електронній пенсійній справі ОСОБА_1 наявні копії довідок від 04.04.2017 № 207/97, 207/98 та 207/99, які були надісланні представником позивача 03.05.2017 та повторно надані її представником 17.08.2017. 
Разом із тим, вказані довідки не були враховані відповідачем, ані під час призначення пенсії позивачу, ані під час подальших її перерахунків, що підтверджується змістом наданого суду рішення від 17.10.2024 № 121630001603.
Як вже було встановлено судом, копії довідок про заробітну плату при розрахунку пенсії не враховані, оскільки в електронній пенсійній справі відсутні скановані копії оригіналів довідок, що передбачено пунктом 2.23 Порядку 22-1, та неможливо підтвердити достовірність даних, зазначених в довідках, первинним документам. Також, відповідач посилається на те, що провести перевірку обґрунтованості видачі довідок №207/97, 207/98 та 207/99 та підтвердити достовірність поданих відомостей можливість відсутня. 
Суд зазначає, що указом Президента України Про введення воєнного стану від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжується.
Судом не приймаються до уваги доводи відповідача, викладених у спірному рішенні про відмову в перерахунку пенсії позивачу, оскільки як вбачається зі змісту вказаних довідок, вони були видані 04.04.2017 ВАТ «Сєвєродонецький приладобудівний завод» та надані відповідачу до повномасштабного вторгнення регулярних військ Російської Федерації по всій території України, у тому числі в населені пункти Луганської області. 
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 Сєвєродонецька міська територіальна громада з 25.06.2022, відноситься до територій, тимчасово окупованих Російською Федерацією. 
При цьому суд зазначає, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке наразі знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови позивачу в реалізації його права на пенсійне забезпечення з урахуванням його заробітної плати.
З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що відповідачем при призначенні та подальших перерахунках пенсії позивача протиправно не було враховані спірні довідки про заробітну плату позивача.
Щодо автоматичних масових перерахунків пенсії суд зазначає про таке.
Чинне законодавство України не містить визначення такого поняття як "обов`язковий автоматичний масовий перерахунок пенсії", однак, виходячи зі змісту Закону № 1058-IV, під масовим перерахунком пенсій слід розуміти перерахунок, який здійснюється без звернення пенсіонера на підставі чинних або нових законодавчих актів, з урахуванням документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) пенсіонера та інших документів, що містяться в пенсійній справі на час перерахунку.
Ці перерахунки стосуються досить значної кількості пенсіонерів, особисті показники яких відповідають визначеним нормативним актом умовам, і здійснюються автоматизованим способом, тобто не передбачають звернення пенсіонерів до органів Пенсійного фонду.
Частина 2 статті 42 Закону № 1058-IV теж передбачає проведення перерахунку раніше призначених пенсій для забезпечення індексації пенсії, що проводиться щороку з 1 березня шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Певні особливості щодо перерахунку пенсій містяться також у розділі ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV (пункти 4-1, 4-3, тощо) та у постановах Уряду (постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", від 01.04.2020 № 251 "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році", тощо).
В силу частини 2 статті 19 Конституції України виконання вимог закону, в тому числі щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій, є обов`язком відповідача.
Частинами 1, 2 статті 42 Закону № 1058-IV (в редакції від 01.04.2015 року) було визначено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.
Відповідно до Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" було виключено частину 1 статті 42 Закону № 1058-IV та викладено у новій редакції частину 2 статті 42 цього Закону.
Зокрема, положеннями абзаців 1 та 2 частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV (в редакції від 11.10.2017 року) було установлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Вказаним Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VIII було доповнено статтю 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року № 1282-XII частиною 5, якою визначено, що індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Законом України від 15.02.2022 року № 2040-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства" було внесено зміни, серед іншого, до абзацу 1 частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV та передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Одночасно Законом України від 15.02.2022 року № 2040-IX було викладено у новій редакції частину 5 статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та установлено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином, протягом усього періоду існування спірних у цій справі правовідносин, норми Закону № 1058-IV у тій чи іншій редакції передбачали перерахунок раніше призначених пенсій з метою забезпечення індексації пенсії.
Що ж до Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, то він регулює питання проведення індексації пенсій у 2019 році, отже, не стосується періоду часу з 12.07.2018 (дата призначення пенсії позивачу) і до 2019 року.
З приводу частини позовних вимог, які стосуються застосування вищевказаних положень Закону № 1058-IV, постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 № 124 в редакції дійсній на момент нарахування до фактичної виплати пенсії, в розмірі на момент виплати пенсії позивачці, за винятком сплачених сум з нарахуванням компенсації втрати частини доходів і частини позовних вимог, які стосуються компенсації втрати частини доходів, суд зазначає про таке.
За частиною 1 статті 2 КАС України судовому захисту підлягають ті права чи інтереси особи, які є порушеними, а не ті, що можливо (ймовірно) будуть порушені у майбутньому.
Резолютивна частина рішення не може містити будь-яких приписів, які прогнозують можливі порушення з боку відповідача у майбутньому та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20.
У даному випадку відповідачем ще не проводився перерахунок призначеної позивачу пенсії, з урахуванням зазначених вище норм чинного законодавства, не здійснювався обрахунок розміру пенсії після цього перерахунку, не здійснювалась виплата заборгованості з пенсії, яка виникла внаслідок перерахунку.
Отже, позовні вимоги, які стосуються застосування відповідачем при перерахунку та виплаті пенсії вищевказаних норм Закону № 1058-IV, постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 № 124 в редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії, спрямовані "на майбутнє".
Крім того, відповідно до статті 4 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Як вже було зазначено вище, відповідачем ще не проводився перерахунок призначеної позивачу пенсії, з урахуванням зазначених вище норм чинного законодавства, не здійснювався обрахунок розміру пенсії після цього перерахунку, не здійснювалась виплата заборгованості з пенсії, яка виникла внаслідок перерахунку.
Відтак, з огляду на вказане вище, вимоги про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів у даному разі так само є спрямованими "на майбутнє".
Такі перерахунок і виплата призначеної позивачу пенсії, у тому числі з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, можуть бути здійснені відповідачем у майбутньому, на виконання цього рішення суду (після набрання ним законної сили).
На даний час відсутні обґрунтовані підстави вважати, що при перерахунку та виплаті позивачу пенсії, з урахуванням наведених у цьому рішенні суду висновків, відповідачем не буде застосовано відповідну редакцію норм чинного пенсійного законодавства, які повинні застосовуватись при такому перерахунку і виплаті пенсі, або не буде нараховано і виплачено позивачу суму компенсації втрати частини доходів.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення статті 2 КАС України, позовні вимоги в частині, що стосується застосування статей 27, 28, частин 2, 3 статті 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 року № 251 та від 20.02.2019 року № 124 в редакції на момент нарахування до фактичної виплати, а також позовні вимоги в частині, що стосується нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів, є наразі передчасними та задоволенню не підлягають.
Щодо обраного позивачем способу захисту суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, з метою забезпечення повного, належного та ефективного захисту прав позивача і реального їх поновлення, суд вважає за необхідне застосувати частину 2 статті 9 та статтю 245 КАС України і частково задовольнити позовні вимоги шляхом:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 17.10.2024 № 121630001603 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 12.07.2018; 
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 12.07.2018 на підставі довідок про заробітну плату від 04.04.2017 №№207/97, 207/98 та №207/99, виданих відкритим акціонерним товариством «Сєвєродонецький приладобудівний завод» та з врахуванням до стажу роботи періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1972 по 01.07.1977 у Харківському інженерно-будівельному інституті, з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії відповідно до статей 27 та 28, частин 2 та 3 статті 42, пунктів 4-1 та 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 № 124, за винятком сплачених сум.
Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.
Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява № 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За встановлених у справі обставин, з урахуванням частини 2 статті 9 КАС, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.
У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 968,96 грн.
Керуючись статтями 2, 3, 5-9, 12, 15, 18, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 241-243, 245, 246, 263, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ЄДРПОУ 21782461, місцезнаходження: Луганська обл., м. Сіверськодонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 17.10.2024 № 121630001603 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 12.07.2018.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 12.07.2018 на підставі довідок про заробітну плату від 04.04.2017 №№207/97, 207/98 та №207/99, виданих відкритим акціонерним товариством «Сєвєродонецький приладобудівний завод» та з врахуванням до стажу роботи періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1972 по 01.07.1977 у Харківському інженерно-будівельному інституті, з урахуванням автоматичних перерахунків індексації та/або масових перерахунків пенсії та надбавок до пенсії відповідно до статей 27 та 28, частин 2 та 3 статті 42, пунктів 4-1 та 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 № 124, за винятком сплачених сум.
Відмовити у задоволенні решти позовних вимог. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	Є.О. Кисельова