ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/6291/25    Головуючий в 1 інст.Гнатюк О.М.
Провадження №33/807/1073/25     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Шкабура О.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 05 вересня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , 23 липня 2025 року о 22.30 год. у м.Запоріжжя, пров.Спасівський 17, керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, держномер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від керування транспортним засобом був відсторонений, про повторність попереджений. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеофіксацію, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в п.10 протоколу зазначено, що велась відеофіксація за допомогою БК 474568, 475317. Проте, з запису з портативного відеореєстратора 475317 не убачається руху транспортного засобу, а перша його поява на відеозаписі відбувається вже коли він стоїть поруч з автомобілем, його хапає поліцейський, не називаючи своє прізвище, посаду, спеціальне звання та не поінформувавши про конкретну причину зупинки транспортного засобу.
Зауважує, що в цій справі суд першої інстанції встановив рух автомобіля Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , з відеозапису, походження якого не зазначено ні в протоколі про адміністративне правопорушення ні в матеріалах справи.
На думку апелянта, працівниками поліції грубо порушено вимоги Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, в частині здійснення відео фіксації, оскільки фіксація відеозаписів на диску, приєднаному до протоколу, здійснювалася за допомогою не ідентифікованого відео пристрою, який не містять інвентарного та номенклатурного номерів, що в свою чергу є належною підставою для визнання вказаного відеозапису неналежним та недопустимим.
Також, вказує про те, що працівниками поліції грубо порушено Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки, відеозапис достовірно свідчить про надуманість з боку працівника поліції наявності неіснуючих у нього ознак наркотичного сп`яніння та прагнення поліцейського до формального притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вважає, що вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.
Зазначає, що поліцейський не роз`яснив необхідність проходження огляду та не надав відповідне направлення. 
Працівник поліції візуально не оглядав його зіниці на предмет реагування на світло. Вказана у протоколі про адміністративне правопорушення ознака наркотичного сп`яніння як виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці, не підтверджується відеозаписами. Тому, такі підстави для проведення огляду водія на стан сп`яніння не ґрунтуються на вимогах Інструкції, а самим поліцейським не вчинено усіх належних дій щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння, визначених у пункті 4 Розділу І вказаної Інструкції.
На думку апелянта, працівниками поліції не доведено факту наявності у нього вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ознак наркотичного сп`яніння.
Вказує, що працівниками поліції не було роз`яснено, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад правопорушення і відповідальність така ж, як при керуванні в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння.
Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який міститься в матеріалах справи, у даному випадку не має доказового значення для правильного вирішення справи, оскільки відповідно до вимог Інструкції, оскільки поліцейський не направив його до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження огляду. Такі дії працівників поліції розцінюються, як бажання у будь-якому випадку притягнути його до відповідальності, за відсутності для цього законних підстав.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Шкабура О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №400664 від 23 липня 2025 року, з якого убачається, що 23 липня 2025 року о 22:30 год. у м.Запоріжжя, пров.Спасівський 17, керував транспортним засобом Chevrolet Aveo держномер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Від керування транспортним засобом був відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР. Про повторність попереджений, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 липня 2025 року;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенанта поліції Замотаєвої Ю., згідно з яким, 23 липня 2025 року під час несення служби в Дніпровському районі м.Запоріжжя в екіпажі Хижак 101, у складі старший лейтенант поліції Вакуленко В.О., приблизно о 22:20 годині за адресою: провулок, пров.Спасівський 17, було зупинено транспортний засіб у м.Запоріжжя Chevrolet Aveo, держномер НОМЕР_1 , згідно зі ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. На водія було складено протокол серії ЕПР1400664 за порушення п.2.5 ПДР України за ч.1 ст.130 КУпАП. Посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл не видавався. Від керування транспортним засобом відсторонено, про повторність попереджений.
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою суду, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав. 
При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шкабуро О.В. навели доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що він не керував транспортним засобом та не був водієм, оскільки на відео не зафіксовано руху транспортного засобу, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
З долученого до протоколу відеозапису убачається, що працівниками поліції переслідується транспортний засіб, після зупинки якого з місця водія вийшов ОСОБА_1 та почав тікати до будинку. 
В подальшому під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, а навпаки фактично підтверджував цей факт та поводив себе, як водій цього транспортного засобу. В телефонній розмові ОСОБА_1 повідомляв співрозмовнику, що його зупинили поліцейські. 
Отже, сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, держномер НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.
Будь-яких клопотань щодо виклику працівників поліції або витребування будь-якої інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги, сторона захисту, в тому числі і сам ОСОБА_1 не заявляв.
В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі, щодо безпідставної зупинки транспортного засобу під його керуванням, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Відповідно до положень п.п.1,3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Підстави для зупинки транспортного засобу визначені у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».
З долученого до протоколу відеозапису убачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу під його керуванням, а саме зазначили, що зупинка здійснена на підставі п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», що надійшла інформація про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення, а саме люди з магазину повідомили, що водій ймовірно в стані сп`яніння. Порушень з боку працівників поліції при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не убачається, а доводи сторони захисту про протилежне не є переконливими. 

Стосовно доводів апелянта про те, що відеозапис події здійснювався за допомогою не ідентифікованого відео пристрою, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самих відеозаписів є очевидним, що ці записи здійснювались працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаними відеозаписами, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказані відеозаписи не є єдиними доказами у справі, ці записи узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.
Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Перевіряючи доводи сторони захисту про те, що працівник поліції не повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього конкретних ознак наркотичного сп`яніння та не роз`яснив, яким саме чином вони були у нього виявлені, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВСУкраїни таМОЗ України 09листопада 2015року №1452/735  (в подальшому Інструкція), за змістом яких, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.
Пунктом 12 Розділу 2 вказаної вище Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія  ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння направлено останнього на огляд до відповідного медичного закладу.
Зокрема, у  ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується відомостями, зазначеними в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відеозаписом події.
Згідно з направленням від 23 липня 2025 року, працівниками поліції в результаті огляду  ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Драгер не проводився, оскільки були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. В результатах огляду зазначено, що огляд на стан наркотичного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 . 
З відеозапису події убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. При цьому, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння та запропонували останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 відмовився та заперечував наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння, питав хто його привезе назад, на що працівники поліції роз`яснили, що саме вони привезуть ОСОБА_1 на місце зупинки транспортного засобу. Поведінка ОСОБА_1 свідчила про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
До версії сторони захисту, в т.ч. самого ОСОБА_1 , щодо обставин справи суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки така версія події не спростовує правильність висновків суду першої інстанції та не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення. 
За наведених обставин, інспектором поліції у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, на підставі матеріалів був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, згідно з положеннями п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що поліцейські не роз`яснили йому наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, спростовуються вищевказаним відеозаписом. 
Таким чином, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина  ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. самим  ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.
Отже, вина  ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 05 вересня 2025 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 334/6291/25