ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/325/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в суд з позовом до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, яка полягає в ненаданні дозволу ОСОБА_1 на переведення житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 у нежиле приміщення для подальшої реконструкції під стоматологічний кабінет;
- зобов`язати Виконавчий комітет Чернівецької міської ради винести рішення про переведення житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 у нежитлове приміщення для подальшої реконструкції під стоматологічний кабінет без врахування підпункту “ї” пункту 2.1.3. Положення про порядок переведення житлового приміщення (житлового будинку) у нежитлове під розміщення об`єктів невиробничої сфери та нежитлового приміщення у житлове в місті Чернівці, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VI скликання від 31.01.2013 року № 741. 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся із заявою до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради через Центр надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради з відповідними документами, про надання дозволу на переведення житлових приміщень в нежитлові під розміщення об`єктів невиробничої сфери - стоматологічний кабінет на АДРЕСА_2 , яка належить останній на підставі договору дарування № 1412 від 07.08.2025 року, цільове призначення приміщення житлова квартира.
Разом з тим, за результатами розгляду заяви, листом повідомлено позивача про те, що при перевірці наданих документів встановлено, про відсутність засвідченої нотаріально згоди власників суміжних житлових приміщень з житловим приміщенням, яке пропонується перевести у нежитлове. 
Відтак, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не розгляді заяви від 24.11.2024 року щодо надання дозволу на переведення квартири АДРЕСА_1 з житлового приміщення у нежитлове та неприйнятті відповідного рішення за результатами її розгляду, з огляду на наступне.
Зокрема, зверталась увага суду на те, що з приводу переведення вищезазначеного житлового приміщення у нежитлове приміщення повинно бути прийнято рішення виконавчого комітету. Проте, цієї вимоги не виконано відповідачем, чим здійснено порушення прав позивача на належний розгляд заяви.
Крім того наголошував, що позивач отримав нотаріальну згоду від власників сусідніх квартир, розташованих у АДРЕСА_3 , яка була долучена ним до заяви, що свідчить про відсутність підстав у ненаданні дозволу на переведення житлового приміщення в нежитлове - під стоматологічний кабінет.
2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Заперечуючи проти позову зазначив, що надання дозволу щодо переведення житлового приміщення в нежитлове під розміщення об`єктів невиробничої сфери, а саме стоматологічний кабінет на АДРЕСА_2 є передчасним, оскільки позивачем не надано всіх відповідних згод суміжних житлових приміщень квартир. При цьому, звертав увагу на те, що власники квартири АДРЕСА_4 надали свої письмові заперечення щодо надання такого дозволу. 
Також наголошував і на тому, що відповідно до пункту 1.3. Положення визначено, що переведення власного житлового приміщення у нежитлове може бути здійснено лише за умови, що власник та його сім`я забезпеченні житловою площею за нормою, визначену законодавством (13, 65 кв.м.).
Так, на підтвердження наявності встановленої норми житлової площі позивач надає витяг з реєстру територіальних громад, де вказано, що остання проживає за адресою АДРЕСА_5 . Відповідно до відомостей зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, власником якого є позивач, за адресою АДРЕСА_3 , кількість зареєстрованих осіб - 0. Натомість, відповідно до відомостей зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_5 , кількість зареєстрованих осіб -7. 
Відтак, відповідач вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач та члени її сім`ї не забезпечені житловою площею, відповідно до передбачених вимог Порядку та Житлового кодексу України.
Позовні вимоги в частині зобов`язання прийняття виконавчим комітетом Чернівецької міської ради рішення про переведення житлового приміщення у нежитлове, без врахування вимог підпункту «ї» пункту 2.1.3. Положення не лише суперечить вимогам законодавства щодо обов`язку отримання відповідних згод від власників суміжних приміщень, а й суперечить Положенню (обов`язковому акту на території міста), так і усталеним принципам законності здійснення місцевого самоврядування в Україні.
Крім того, сама вимога позивача щодо зобов`язати виконавчий комітет винести рішення про переведення житлового приміщення у нежитлове суперечить наданим міською радою повноважень вказаного виконавчого органу місцевого самоврядування. Так, розділом 3 «Вимоги до розгляду документів» Положенням передбачено, що Виконавчий комітет Чернівецької міської ради лише уповноважений надавати чи відмовити у наданні дозволу на переведення житлових приміщень в нежитлові під визначені потреби.
Відтак вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
1. Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 
ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.
1. 24.11.2025 року позивачем подана до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради через Центр надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради заява про надання дозволу на переведення житлових приміщень в нежитлові під розміщення об`єктів невиробничої сфери стоматологічний кабінет на АДРЕСА_2 , яке належить їй на підставі договору дарування № 1412 від 07.08.2025 року, цільове призначення приміщення житлова квартира. До заяви додано наступні документи: копію висновку щодо розгляду містобудівного розрахунку на ремонт та пристосування житлової квартири АДРЕСА_1 ; копію паспорта заявниці; копію довідки про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, для громадян - ідентифікаційний номер заявниці; засвідчену нотаріально копію документа про право власності об`єкта нерухомого майна, яке підлягає переведенню (згідно договору дарування квартири № 1412 від 07.08.2025 року); копію витягу з Державного реєстру речових прав; копію Витягу з реєстру територіальної громади; копію Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 ; копію відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб; копію заяви ПП «Регіон центр» про надання згоди на переведення житлової квартири під нежитлові приміщення (стоматологічного кабінету) власнику квартири АДРЕСА_1 ; копію нотаріально посвідченої заяви-згоди сусідів будинку АДРЕСА_6 на переведення житлової квартири під нежитлові приміщення (стоматологічного кабінету) власнику квартири АДРЕСА_7 ; копію довідок ТОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», Нафтогаз, ТзОВ «Газорозподільні мережі України», ПП «Регіон-центр» про відсутність заборгованості за житлово-комунальні послуги квартири АДРЕСА_1 .
2. Листом від 26.12.2025 року Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради повідомлено, що при перевірці наданих ОСОБА_1 документів до департаменту надання адміністративних послуг міської ради встановлено, що відсутня засвідчена нотаріально згода власників суміжних житлових приміщень з житловим приміщенням, яке пропонується перевести у нежитлове. При наданні всіх необхідних документів зазначених у п. 2.1.3 Положення, звернення ОСОБА_1 буде розглянуте на засіданні Комісії.
3. Судом також дослідженні наявні в матеріалах справи згоди власників квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 за адресою АДРЕСА_3 та АДРЕСА_11 .
4. Крім того, відповідно до листа № 235 від 16.02.2024 року комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Чернівецької міської ради встановлено, що суміжними приміщеннями до квартири позивача є квартира АДРЕСА_12 .
5. Як свідчать матеріали справи, власники квартири АДРЕСА_4 , а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявами від 09.05.2025, 15.07.2025 та від 02.02.2026 року повідомили департамент інфраструктури та благоустрою міської ради про те, що не надають згоду на переведення квартири АДРЕСА_1 у нежитлове приміщення.
6. ОСОБА_2 заявою від 08.05.2025 року відкликала свою згоду на перехід житлового приміщення (кв. АДРЕСА_1 в нежитлове приміщення. 
ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.
1. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Статтею 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено зміст права власності, зокрема це право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.
За правилами частини першої статті 320 цього ж Кодексу власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.
Частиною п`ятою статті 319 ЦК України передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно з статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Житло є специфічним об`єктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та не порушення прав інших осіб, зокрема, інших мешканців жилого будинку. При цьому, право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності в порядку та з обмеженнями, встановленими законом, прямо закріплене статтею 320 ЦК України.
2. Згідно вимог статті 6 Житлового кодексу України (далі ЖК України) жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.
Відповідно до статті 8 ЖК України переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 7, частини першої статті 8 ЖК України у виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням виконавчого комітету обласної і міської ради народних депутатів.
Відповідно до вимог статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Статтею 152 ЖК України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.
3. Згідно пункту 4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на зокрема, переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР.
Абзац сьомий статті 5 Закону України «Про основи містобудування» передбачає, що при здійснені містобудівної діяльності повинні бути забезпеченні, зокрема, урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів об`єктів нерухомості, що оточують місце будівництва.
Отже, за нормами чинного законодавства для проведення перебудови та переобладнання житлових приміщень в нежитлові власники таких приміщень, існують зобов`язання урахувати інтереси інших громадян, які проживають у цьому будинку.
4. Статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.
Чернівецька міська рада рішенням від 31.01.2013 року № 741 затвердила «Положення про порядок переведення житлового приміщення (житлового будинку) у нежитлове під розміщення об`єктів невиробничої сфери та нежитлового приміщення в місті Чернівцях (надалі - Положення).
Пунктом 3.1.2. Положення визначено, що департамент житлово-комунального господарства міської ради на підставі протоколу Постійно діючої міжвідомчої комісії при виконавчому комітеті міської ради з розгляду питань щодо переведення жилих приміщень в нежилі і нежилих приміщень у жилі в м. Чернівцях готує пропозиції на розгляд виконавчого комітету Чернівецької міської ради щодо прийняття рішення з переведення жилих приміщень в нежилі (нежилих приміщень у жилі) або відмови в зміні їх статусу (пункт 3.1.2. Положення).
Департамент інфраструктури та благоустрою міської ради є правонаступником департаменту житлово-комунального господарства міської ради відповідно до пункту 1.4.1 відповідного положення, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 29.06.2023 року № 1281.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках, останній надає відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі №165/403/16-а, від 08.05.2018 року у справі №210/8381/13-а,
Отже, виконавчий комітет Чернівецької міської ради уповноважений надавати чи відмовляти у наданні дозволу на переведення житлового приміщення у нежитлове, а департамент інфраструктури та благоустрою міської ради вправі готувати відповідні пропозиції на розгляд.
5. Як зазначалось вище, позивач 24.11.2025 року подав до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради через Центр надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради заяву про надання дозволу на переведення житлових приміщень в нежитлові під розміщення об`єктів невиробничої сфери стоматологічний кабінет на АДРЕСА_2 , яке належить останньому на підставі договору дарування № 1412 від 07.08.2025 року, цільове призначення приміщення житлова квартира. До заяви додано визначений перелік документів.
Разом з тим, листом від 26.12.2025 року Департамент інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради повідомив позивача про те, що при перевірці наданих ОСОБА_1 до департаменту надання адміністративних послуг міської ради документів було встановлено, що відсутня засвідчена нотаріально згода власників суміжних житлових приміщень з житловим приміщенням, яке пропонується перевести у нежитлове. При наданні всіх необхідних документів зазначених у п. 2.1.3 Положення, звернення ОСОБА_1 буде розглянуте на засіданні Комісії.
Отже, зі змісту зазначеного листа вбачається про те, що підставою для відмови у переведенні житлової квартири, що належить на праві власності позивачеві, до категорії нежитлових під розміщення об`єкта невиробничої сфери, а саме стоматологічного кабінету, є відсутність письмових згод власників суміжних квартир. 
Крім того, суд зауважує, що представником відповідача у відзиві на адміністративний позов зверталась увага суду на те, що до заяви поданою позивачем додані відповідні згоди власників квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 за адресою АДРЕСА_3 та АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 .
У свою чергу, відповідно до листа комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Чернівецької міської ради, суміжними приміщеннями до квартири заявниці є квартира АДРЕСА_12 .
Так, власники квартири АДРЕСА_4 , а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявами від 09.05.2025, 15.07.2025 та від 02.02.2026 року повідомили департамент інфраструктури та благоустрою міської ради про те, що не надають згоду на переведення квартири АДРЕСА_1 у нежитлове приміщення. У свою чергу, ОСОБА_2 заявою від 08.05.2025 року відкликала свою згоду на перехід житлового приміщення (кв. АДРЕСА_1 в нежитлове приміщення.
6. Оцінюючи доводи відповідача про неможливість надання дозволу на переведення квартири АДРЕСА_1 , у нежитлове приміщення під розміщення стоматологічного кабінету у зв`язку із запереченнями власників квартири АДРЕСА_4 – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що власники квартири АДРЕСА_4 подали до департаменту інфраструктури та благоустрою міської ради заяви від 09.05.2025 року, 15.07.2025 року та 02.02.2026 року, у яких повідомили про відсутність їх згоди на переведення квартири АДРЕСА_7 у нежитлове приміщення. Крім того, ОСОБА_2 заявою від 08.05.2025 року відкликала раніше надану нею згоду на переведення зазначеного житлового приміщення у нежитлове. 
Разом з тим суд зазначає, що чинним законодавством України не встановлено обов`язку отримання згоди всіх власників суміжних квартир або мешканців будинку як необхідної передумови для прийняття рішення органом місцевого самоврядування про переведення житлового приміщення у нежитлове.
Як вказувалось вище, відповідно до вимог статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
При цьому суд зауважує, що подані власниками квартири АДРЕСА_4 заяви щодо незгоди або відкликання раніше наданої згоди мають характер їх суб`єктивного волевиявлення та не є юридичним фактом, який відповідно до закону унеможливлює прийняття рішення про переведення житлового приміщення у нежитлове.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, у подібних правовідносинах.
Суд зазначає, що саме по собі заперечення окремих мешканців будинку не є достатньою правовою підставою для відмови у зміні функціонального призначення приміщення, якщо така зміна не порушує вимог законодавства та прав інших співвласників.
Також слід звернути увагу і на те, що орган місцевого самоврядування, вирішуючи питання про переведення житлового приміщення у нежитлове, повинен оцінювати відповідність такого переведення містобудівним, санітарним та будівельним вимогам, тоді як відсутність згоди окремих мешканців будинку сама по собі не є визначальною підставою для відмови у прийнятті відповідного рішення. 
Тобто, обмеження права власника на використання належного йому майна можливе лише у випадках, прямо передбачених законом, а суб`єктивні заперечення інших мешканців без доведення порушення їх прав не можуть бути достатньою підставою для такого обмеження. 
У свою чергу відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що розміщення стоматологічного кабінету у спірному приміщенні призведе до порушення прав та законних інтересів мешканців будинку, погіршення умов їх проживання або порушення будівельних, санітарних чи протипожежних норм. 
Таким чином, подані власниками квартири АДРЕСА_4 заяви про незгоду з переведенням квартири АДРЕСА_7 у нежитлове приміщення та відкликання раніше наданої згоди не можуть бути достатньою правовою підставою для відмови у наданні дозволу на переведення житлового приміщення у нежитлове. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відсутність згоди власників квартири АДРЕСА_4 , а також відкликання ОСОБА_2 раніше наданої згоди, не є визначальною та обов`язковою умовою для вирішення питання щодо переведення квартири АДРЕСА_1 у нежитлове приміщення. Відтак, суд відхиляє аргументи відповідача з даного приводу, як необґрунтовані та не доведені в ході розгляду справи.
7. Крім того, у відзиві на адміністративний позов відповідач посилається на положення пункту 1.3 Положення про порядок переведення житлового приміщення (житлового будинку) у нежитлове під розміщення об`єктів невиробничої сфери та нежитлового приміщення у житлове в місті Чернівці, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VI скликання від 31.01.2013 № 741, відповідно до якого переведення власного житлового приміщення у нежитлове може бути здійснено лише за умови, що власник та члени його сім`ї забезпечені житловою площею за нормою, визначеною законодавством (13,65 кв.м.). 
Оцінюючи наведені доводи, суд звертає увагу на те, що локальні підзаконні нормативно-правові акти органів місцевого самоврядування не можуть встановлювати додаткові обмеження права власності, які не передбачені законами України. 
Суд також звертає увагу і на те, що чинним законодавством України не встановлено обмежень щодо можливості переведення житлового приміщення у нежитлове залежно від забезпечення власника або членів його сім`ї іншою житловою площею у визначених нормах. Така вимога не передбачена ні Житловим кодексом України, ні іншими законами України, що регулюють питання здійснення права власності на житло.
Встановлення ж у пункті 1.3 вказаного Положення вимоги щодо обов`язкового забезпечення власника та членів його сім`ї житловою площею за нормою 13,65 кв.м. фактично створює додаткове обмеження права власника на розпорядження належним йому майном.
Отже, посилання відповідача на положення пункту 1.3 зазначеного Положення як на підставу для відмови або неприйняття рішення щодо переведення житлового приміщення у нежитлове є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам законодавства. 
8. Водночас суд звертає увагу на те, що Департаментом інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради листом від 26 грудня 2025 року повідомлено позивача про відмову у задоволенні заяви від 24.11.2025 року.
При цьому, вказаний лист в розумінні приписів частини 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» не є рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, яким належним чином розглянуто заяву позивача про надання дозволу (згоди) на переведення вищезазначеного житлового приміщення у нежиле приміщення для подальшої реконструкції під стоматологічний кабінет.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, подана позивачем заява про надання відповідного дозволу уповноваженим органом у встановленому порядку по суті не розглянута, а рішення про надання дозволу або про відмову у його наданні Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради прийнято не було. 
Суд зазначає, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце у випадку, коли такий суб`єкт, будучи наділеним відповідними повноваженнями, зобов`язаний вчинити певні дії, однак безпідставно їх не вчиняє. 
При цьому, суд враховує, що законодавством України не передбачено обов`язковості отримання згоди всіх власників суміжних квартир як передумови для вирішення питання про переведення житлового приміщення у нежитлове. Подані окремими мешканцями будинку заперечення можуть враховуватися органом місцевого самоврядування під час прийняття рішення, однак самі по собі не є безумовною правовою підставою для неприйняття рішення або відмови у наданні відповідного дозволу. 
Отже, не вчинення Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради дій щодо розгляду заяви позивача та неприйняття відповідного рішення по суті заявленого питання свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, яка полягає у ненаданні дозволу на переведення житлового приміщення – квартири АДРЕСА_1 у нежитлове приміщення для подальшої реконструкції під стоматологічний кабінет, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
9. Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання Виконавчого комітету Чернівецької міської ради винести рішення про переведення житлового приміщення – квартири АДРЕСА_1 у нежитлове приміщення для подальшої реконструкції під стоматологічний кабінет без врахування підпункту «ї» пункту 2.1.3 Положення про порядок переведення житлового приміщення (житлового будинку) у нежитлове під розміщення об`єктів невиробничої сфери та нежитлового приміщення у житлове в місті Чернівці, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VI скликання від 31.01.2013 № 741, суд зазначає наступне.
Як вже зазначалось судом вище, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках, надається відповідний дозвіл, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі №165/403/16-а, від 08.05.2018 року у справі №210/8381/13-а.
10. Отже, виконавчий комітет Чернівецької міської ради уповноважений надавати чи відмовляти у наданні дозволу на переведення житлового приміщення у нежитлове, а департамент інфраструктури та благоустрою міської ради вправі готувати відповідні пропозиції на розгляд.
Відтак, з огляду на наведене вище, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача буде задоволення позовних вимог - шляхом зобов`язання Виконавчого комітету Чернівецької міської ради розглянути заяву та надати дозвіл про переведення житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 у нежилове приміщення для подальшої реконструкції під стоматологічний кабінет.
11. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
12. Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, слід стягнути на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1064,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
2. Частиною 1 статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини 5 та 6 статті 246 КАС України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.
У разі необхідності у резолютивній частині також вказується про повернення судового збору.
Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд (окрім іншого) враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Звертаючись до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2130,00грн., як за дві позовні вимоги. Разом з тим, по своїй суті заявлені дві позовні вимоги позивача випливають одна з іншої.
3. Відтак, надміру сплачений судовий збір у розмірі 1065,04 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України (з розрахунку 2103, 00 грн. - 1064,96). 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради - задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, яка полягає в ненаданні дозволу ОСОБА_1 на переведення житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 у нежитлове приміщення для подальшої реконструкції під стоматологічний кабінет. 
3. Зобов`язати Виконавчий комітет Чернівецької міської ради розглянути заяву та надати ОСОБА_1 дозвіл про переведення житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 у нежитлове приміщення для подальшої реконструкції під стоматологічний кабінет, з врахуванням висновків суду. 
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Чернівецької міської ради судовий збір в сумі 1064,94 грн. 
5. Повернути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір у розмірі 1065,04 грн. 

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_15 , код РНОКПП: НОМЕР_1 );
Відповідач - Виконавчий комітет Чернівецької міської ради (пл. Центральна, 1, м. Чернівці, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, 58002, код ЄДРПОУ: 04062216).

Суддя О.В. Боднарюк