П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.02.2026  	Справа №607/24790/25 Провадження №3/607/429/2026	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дуда О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
18.11.2025 о 22:06 в м. Тернопіль по вул. Гетьмана Мазепи, 2 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Rav4 д.н.з НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки. Виявивши перешкоду для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, для того щоб зупинитись або безпечно об`їхати перешкоду та здійснив наїзд на автомобіль який зупинився марки Toyota Proace д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3 (б), 12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №517165 від 19.11.2025, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
18.11.2025 о 22:06 в м. Тернопіль по вул. Гетьмана Мазепи, 2 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Toyota Proace д.н.з НОМЕР_2 не надав перевагу в русі транспортному засобу Toyota Rav4 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 який рухався по головній дорозі в результаті чого відбулося зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.16.11 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №517148 від 19.11.2025, ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
У судовому засіданні представник  ОСОБА_1 – Собчук В. К. вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не визнав, просив закрити адміністративну справу відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП). У письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП представник  ОСОБА_1 – Собчук В. К. вказав, що дорожньо-транспортна пригода мала місце на перехресті з круговим рухом у місті Тернополі за участю двох транспортних засобів. Водій ОСОБА_1 рухався по головній дорозі - кільцевій розв?язці, а саме по зовнішній смузі двосмугового кільця, вже перебуваючи на ньому відповідно до встановленого порядку руху. У цей момент водій іншого транспортного засобу, ОСОБА_3 , здійснював виїзд на кільце з другорядної вулиці Чумацької. Згідно з вимогами пункту 16.11 Правил дорожнього руху, водій, який в?їжджає на перехрестя з круговим рухом, зобов?язаний надати перевагу в русі транспортним засобам, що вже рухаються по кільцю. Однак водій ОСОБА_3 цього обов?язку не виконав - він виїхав на зовнішню смугу кільця і зупинився частково на ній, створивши фізичну перешкоду для автомобіля Корнєва. ОСОБА_4 , побачивши раптову появу перешкоди попереду, почав екстрено реагувати: оцінив ситуацію в ліве бокове дзеркало заднього виду, аби переконатись у можливості безпечного маневру на внутрішню смугу. Однак часу на зміну смуги не вистачило. Водночас він негайно розпочав гальмування. Незважаючи на вжиті заходи, зіткнення уникнути не вдалося - удар відбувся, коли автомобіль ОСОБА_3 вже перебував у смузі руху ОСОБА_4 . Таким чином, дорожня ситуація склалась за сценарієм, у якому транспортний засіб, що вже рухався кільцем по головній дорозі, зіткнувся з іншим транспортним засобом, який не надав йому перевагу при в?їзді з другорядної дороги, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР. Дії ОСОБА_4 мали характер реакції на раптову загрозу, були спрямовані на уникнення ДТП і не супроводжувалися жодним зафіксованим порушенням правил дорожнього руху. Правовий аналіз протоколу щодо ОСОБА_4 . Відсутність порушення з боку ОСОБА_4 та причинного зв?язку. Стаття 124 КУпАП встановлює відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів чи іншого майна. Іншими словами, для притягнення до відповідальності за ст. 124 необхідно довести наявність протиправної дії водія (порушення конкретного пункту ПДР) і що саме ця дія перебуває в прямому 

причинному зв?язку з наслідками у вигляді ДТП. У діях ОСОБА_1 така протиправна дія відсутня - навпаки, він виконував вимоги Правил, рухаючись по головній дорозі (кільцю) та реагуючи на небезпеку, створену іншим водієм. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 фактично не містить встановленого конкретного пункту ПДР, який нібито порушив ОСОБА_4 , і не надає доказів причинового зв?язку між діями ОСОБА_4 та настанням ДТП. Звертаємо увагу, що в матеріалах справи відсутні об?єктивні дані про швидкість руху автомобіля ОСОБА_4 чи інші параметри його руху, які могли б свідчити про порушення з його боку. Поліцейськими не було проведено жодних замірів швидкості або гальмівного шляху на місці пригоди, не залучено жодних технічних приладів чи експертних висновків. Таким чином, твердження про нібито порушення ОСОБА_4 безпечної швидкості ґрунтується лише на суб`єктивній оцінці, без підтвердження належними доказами (що суперечить вимогам ст. 251 КУпАП щодо необхідності підтвердження складу правопорушення фактичними даними). Більше того, дії ОСОБА_4 мають характер необхідної оборони (захисної реакції) на раптову перешкоду. Відповідно до п. 12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об?єктивно може виявити, він зобов?язаний негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки або безпечного об?їзду перешкоди. Саме так і вчинив ОСОБА_4 : побачивши автомобіль ОСОБА_3 , що виїхав на його смугу, ОСОБА_4 негайно загальмував та почав об?їзд перешкоди. Невдача уникнути зіткнення в даному разі не свідчить про порушення ОСОБА_4 п.12.3 ПДР - навпаки, він виконав свій обов?язок діяти для запобігання аварії. Як зазначив Херсонський апеляційний суд у подібній справі: «У цій дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_2 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п. 12.3 ПДР. Відповісти на питання, чи мав технічну можливість запобігти ДТП у досліджуваній дорожній обстановці, у рамках дослідження не є можливим у зв?язку із відсутністю у вихідних даних необхідних параметрів, таких як час руху (чи відстань) транспортного засобу в небезпечній фазі, фактичних швидкостей руху автомобілів учасників пригоди». (Постанова Херсонського апеляційного суду від 24.12.2020 у справі №664/1857/20). Іншими словами, без належних замірів та даних неможливо встановити, чи міг водій технічно уникнути зіткнення. У випадку ОСОБА_4 відсутні докази того, що він мав реальну можливість повністю запобігти аварії і не скористався нею - натомість є всі ознаки, що інцидент стався через порушення іншого учасника, а дії ОСОБА_4 були вимушеними і спрямованими саме на уникнення гірших наслідків. Аналіз зібраних доказів. Згідно зі ст. 245 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу, зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини кожної справи. У даній справі це означає, що необхідно неупереджено оцінити дії обох водіїв та всі наявні матеріали. Однак протокол щодо ОСОБА_4 не містить повного та об`єктивного аналізу ситуації: в ньому не враховано причинну роль дій іншого водія, не відображено належним чином пояснення ОСОБА_4 та схему ДТП. До матеріалів справи долучено схему ДТП, складену на місці пригоди та підписану учасниками та працівником поліції. Ця схема є допустимим доказом відповідно до ст. 251 КУпАП і підтверджує ключові обставини справи: зокрема, вона відображає, що транспортний засіб ОСОБА_3 здійснював виїзд з вулиці Чумацької на кільце та опинився на зовнішній смузі кругового руху, по якій вже рухався автомобіль ОСОБА_4 . Схема ДТП узгоджується з письмовими поясненнями мого клієнта, відповідно до яких він рухався по кільцевій дорозі, а автомобіль ОСОБА_3 , не надавши переваги, виїхав на кільце перед ним і зупинився. Це створило раптову перешкоду для руху, що змусило ОСОБА_4 екстрено реагувати: оцінити ситуацію в дзеркалі, щоб не спричинити ще одне зіткнення, та негайно розпочати гальмування. Незважаючи на ці дії, уникнути ДТП не вдалося. Окремо варто зазначити, що відеозапис із боді-камери поліцейського, зроблений безпосередньо після пригоди, дозволяє візуально підтвердити розташування транспортних засобів після зіткнення. Зокрема, на відео: Транспортний засіб марки Toyota Proace (бус RIVER), керований ОСОБА_3 , зупинений частково під кутом на зовнішній смузі кільця, з помітним ударом у лівий передній бік; Автомобіль Toyota RAV4, керований ОСОБА_4 , зупинено на кільцевій дорозі, орієнтовано по ходу кільцевого руху, із пошкодженням передньої частини кузова; Напрям розмітки та положення ліхтарних стовпів на відео дозволяють локалізувати місце події - це саме ділянка виїзду з вул. Чумацької на кільце. Місце пошкоджень - лівий передній бік у автомобіля ОСОБА_3 та передня частина автомобіля ОСОБА_4 - підтверджує напрямок удару, що узгоджується з версією про порушення п. 16.11 ПДР саме з боку водія, який виїжджав на кільце з другорядної дороги. Таким чином, схема ДТП, відеозапис з боді-камери та характер пошкоджень є взаємопов?язаними доказами, що не лише підтверджують викладену ОСОБА_4 послідовність подій, а й спростовують обвинувачення у порушенні ним Правил дорожнього руху. У сукупності ці дані свідчать про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, оскільки саме дії водія ОСОБА_3 стали безпосередньою причиною виникнення аварійної ситуації та подальшого зіткнення. Пояснення учасників ДТП. ОСОБА_1 реалізував своє право, передбачене ст. 268 КУпАП, надати пояснення щодо обставин події. У поясненнях, наданих одразу після ДТП, він вказав, що 11.11.2025 о 22:13 у м. Тернопіль, керуючи транспортним засобом Toyota RAV4 BO8153EР, рухався по дамбі в смузі для виїзду на кільце. Під час руху помітив, що з правого боку водій іншого транспортного засобу почав виїзд на переріз його руху, не надавши перевагу, як цього вимагають ПДР. ОСОБА_5 з письмового пояснення ОСОБА_4 (дослівно зафіксована у матеріалах справи): «...бачу, що водій виїхав на переріз моєму руху, я почав тормозити і зіткнувся 3... старався уникнути ДТП, перестроївся в другу смугу, але водій виїхав на кільце та не зміг уникнути зіткнення. 3 цього випливає, що ОСОБА_4 , побачивши перешкоду з боку автомобіля ОСОБА_3 , почав гальмування та здійснив маневр, намагаючись уникнути зіткнення, проте зіткнення все ж таки відбулося - через дії іншого водія, який виїхав на кільце, не надавши перевагу. Ця версія узгоджується зі схемою ДТП, в якій зафіксовано рух автомобіля ОСОБА_4 по кільцю, а також положення автомобіля ОСОБА_3 , що частково перекрив зовнішню смугу. Наявні також відеодокази, які підтверджують загальну конфігурацію дорожньої ситуації після пригоди. Водночас пояснення водія ОСОБА_3 також містять непряме визнання порушення. У своєму поясненні він вказав, що "почав виїзд на кільце з ОСОБА_6 , побачив автомобіль на кільці та зупинився на своїй смузі". Таким чином, ОСОБА_3 сам зазначає, що вже перебував на перехресті з круговим рухом, коли побачив транспортний засіб, який рухався головною дорогою, - і був змушений зупинитися перед ним на смузі 

кільця. Це фактично підтверджує порушення п. 16.11 ПДР, який прямо зобов?язує водія, що в?їжджає на кільце, надати перевагу в русі автомобілям, які вже ним рухаються. Пояснення обох учасників є допустимими доказами згідно зі ст. 251 КУпАП і підлягають оцінці в їх сукупності. Позиція ОСОБА_4 є логічною, послідовною, підтвердженою схемою ДТП, а також характером ушкоджень. Натомість пояснення ОСОБА_3 містять фактичне визнання того, що саме його дії стали передумовою аварійної ситуації. Аналіз протоколу щодо ОСОБА_3 . Як випливає з матеріалів справи, стосовно водія ОСОБА_3 також було складено протокол за ст.124 КУпАП у зв?язку з даним ДТП. У цьому паралельному протоколі зафіксовано порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху, зокрема пункту 16.11 ПДР, що зобов?язує водія, який виїжджає на нерегульоване кільцеве перехрестя, надати дорогу транспортним засобам, які вже рухаються по колу. Фактичні обставини ДТП, як було розглянуто вище, повністю підтверджують, що ОСОБА_3 не виконав цю вимогу - він почав рух на кільце, не впевнившись у відсутності автомобіля на головній дорозі, і був змушений екстрено зупинитися, створивши перешкоду для ОСОБА_4 . Таким чином, у діях ОСОБА_3 простежується пряма причинно-наслідкова залежність з настанням пригоди: його порушення правила пріоритету при виїзді на коло стало безпосередньою причиною зіткнення.
Протокол щодо ОСОБА_3 фактично підтверджує порушення з його боку. В ньому, за наявною інформацією, зазначено, що ОСОБА_3 не надав перевагу в русі при виїзді на перехрестя з круговим рухом, чим порушив п.16.11 ПДР, та внаслідок цього спричинив ДТП. Цей протокол знаходиться у логічній суперечності з протоколом щодо ОСОБА_4 : якщо проаналізувати обидва документи разом, виходить, що обом водіям інкримінується взаємовиключна поведінка (кожного звинувачують у спричиненні однієї й тієї ж пригоди). Така ситуація є неприпустимою з погляду принципів провадження в справах про адмінправопорушення. Якщо один водій порушив правило і це призвело до ДТП, то інший, хто діяв у відповідь на цю ситуацію, не може одночасно нести відповідальність за ті самі наслідки за відсутності власного незалежного порушення. В контексті двох паралельних протоколів слід особливо зазначити, що вони виключають один одного по суті причинності. Судова практика підтверджує: притягнути до відповідальності можна лише того учасника ДТП, чиє порушення перебуває у причинному зв?язку з аварією, і не можна одночасно визнати винуватими обох за одне й те ж порушення. У діях ОСОБА_3 очевидним є порушення (не надання переваги), тоді як у діях ОСОБА_4 такого порушення не прослідковується. Таким чином, протокол щодо ОСОБА_7 виглядає як зайвий та необгрунтований, враховуючи наявність протоколу на ОСОБА_3 , який фактично визнає причинну роль останнього. Судова практика (аналогічні справи). Зазначена позиція захисту знаходить підтвердження у сучасній судовій практиці щодо справ за ст. 124 КУПАП: 1. Пріоритет на круговому перехресті. Херсонський апеляційний суд у постанові від 24.12.2020 у справі N?664/1857/20 прямо вказав, що перевага в русі належить тому водію, який вже рухається по колу (головною дорогою). Відповідно, виїжджаючи на кільце, інші водії зобов?язані пропустити транспортні засоби, які на ньому перебувають, і невиконання цього обов?язку є порушенням ПДР, що тягне відповідальність саме для водія, який не надав перевагу. 2. Причинний зв?язок як умова відповідальності. Постанова Херсонського апеляційного суду від 05.06.2025 (справа N?766/15630/24) наголошує, що винною у скоєнні ДТП може бути визнана лише та особа, дії (або бездіяльність) якої знаходяться у прямому причинному зв?язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Інший учасник не підлягає відповідальності, якщо його дії не були безпосередньою причиною аварії. Цей підхід узгоджується з принципом презумпції невинуватості та необхідністю доведення усіх елементів складу правопорушення. 3. Взаємовиключність паралельних обвинувачень. Миколаївський апеляційний суд у постанові від 01.09.2025 у справі N?490/3439/25 звернув увагу, що одночасне існування двох протоколів за ст.124 КУпАП щодо однієї ДТП (відносно обох водіїв) є процесуальною аномалією. Суд підкреслив: якщо обставини справи дають підстави сумніватися, хто саме з водіїв спричинив ДТП, всі неусувні сумніви трактуються на користь особи, яка притягується до відповідальності. Іншими словами, при неможливості однозначно встановити винуватця, справа має вирішуватися на користь обвинуваченого (закриттям провадження). У згаданій постанові апеляційний суд фактично вказав, що "зустрічні" протоколи є взаємовиключними, і одночасно покарати двох осіб за одне ДТП без належних доказів винності кожної - неправомірно. Наведені правові позиції апеляційних судів є орієнтиром для розгляду даної справи. З них випливає, що в ситуації, подібній до нашої: (а) перевагу в русі мав саме ОСОБА_4 , оскільки він рухався по колу, тоді як ОСОБА_3 зобов?язаний був його пропустити; (б) відповідальність за наслідки ДТП повинна нести та особа, чий проступок був прямою причиною зіткнення (у даному випадку - порушення з боку ОСОБА_3 ), і (в) за наявності двох суперечливих обвинувачень щодо одного інциденту всі сумніви мають вирішуватися на користь ОСОБА_4 (що означає звільнення його від відповідальності за недоведеністю вини). Дії ОСОБА_1 не містять складу адміністративного правопорушення. Він не порушував Правил дорожнього руху - навпаки, діяв у повній відповідності до них, маючи перевагу на дорозі та намагаючись запобігти аварії. Не встановлено жодного конкретного пункту ПДР, який би ОСОБА_4 порушив; відсутня його протиправна поведінка. Відповідно, відсутній і такий обов?язковий елемент складу правопорушення як причинний зв?язок між діями ОСОБА_4 і наслідками ДТП - його дії не були причиною зіткнення, а були наслідком маневрів іншого водія. Протокол за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_4 є необґрунтованим та не підтвердженим доказами. Матеріали справи не містять належних доказів вини ОСОБА_4 : відсутні фото- чи відеодані, заміри або експертні висновки, які б свідчили про будь-яке порушення з його боку. Єдиними доказами є пояснення та схема ДТП, які, навпаки, підтверджують правоту ОСОБА_4 і вказують на порушення з боку іншого водія. Обов?язок доказування покладається на орган, що склав протокол (ст. 251, 255 КУпАП), але належних доказів на підтвердження вини не зібрано. За таких умов притягнення ОСОБА_4 до відповідальності суперечило б принципу презумпції невинуватості та вимогам законності. Дії водія ОСОБА_3 містять очевидне порушення ПДР і саме вони спричинили ДТП. ОСОБА_3 порушив правило пріоритету (п.16.11 ПДР) і його вина у створенні аварійної ситуації простежується чітко. Це зафіксовано як у доказах (схема, пояснення), так і у другому протоколі, складеному поліцією. Отже, саме на стороні ОСОБА_3 наявні всі елементи складу адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП (протиправна дія, 

наслідки у вигляді пошкодження ТЗ, причинний зв?язок і вина), тоді як щодо ОСОБА_7 таких елементів немає. Усі непереборні сумніви мають тлумачитися на користь ОСОБА_4 . Якщо у суду залишаються будь-які сумніви щодо обставин чи розподілу вини - відповідно до засад законодавства про адміністративні правопорушення та практики апеляційних судів, це має призвести до звільнення особи від відповідальності (закриття справи) за недоведеністю її вини. Неможливість точно визначити технічну можливість ОСОБА_4 запобігти зіткненню без необхідних даних (про швидкість, відстань тощо) означає, що обвинувачення не доведене в повному обсязі. А недоведеність винуватості згідно ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав, просив закрити адміністративну справу відносно  ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення та визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Також, ОСОБА_2 вказав, що перед початком виїзду з другорядної дороги він бачив ліворуч автомобіль, який рухався по головній дорозі проте цей автомобіль був далеко тому він зробив висновок про те, що встигає здійснити поворот праворуч. Зіткнення з іншим автомобілем відбулося одразу після того, як він почав рух з другорядної на головну дорогу.
У письмових поясненнях ОСОБА_2 вказав, що рухався на автомобілі TOYOTA PROACE днз НОМЕР_3 по вул. Чумацькій у м. Тернополі в напрямку до вул. Дружби. Під?їхавши до кільцевого перехрестя з вул. Гетьмана Мазепи, він пересвідчився, що виїзд на зовнішню смугу руху по кільцю є безпечним та розпочав маневр виїзду. В той момент зауважив, що по вул. Гетьмана Мазепи рухається автомобіль TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Зазначений автомобіль на величезній швидкості втікав від переслідування патрульним автомобілем (як в подальшому з?ясувалося зі слів патрульних, швидкість автомобіля була близько 140 км/год) по лівій смузі руху та наближався до кільця. Враховуючи небезпеку, він зупинився, будучи вже на зовнішній смузі руху на кільці, а автомобіль TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 виїхав на кільце, і змінивши смугу руху із лівої на праву здійсним зіткнення із його транспортним засобом. Тому жодних дій всупереч ПДР він не вчиняв, навпаки, на момент його виїзду на кільце він пересвідчився у безпечності такого маневру. Як неодноразово висновував Верховний Суд, апеляційні та місцеві суди, учасник дорожнього руху вправі розраховувати на те, що інші учасники будуть діяти також із дотриманням таких правил. Тому він теж не мав враховувати, що інший водій всупереч таким правилам із кратним перевищенням швидкості, втікаючи від поліції ще й змінить смугу руху та не вживе заходів до гальмування аж до зупинки транспортного засобу. Наведені обставини дорожньої пригоди будуть підтверджені показами свідка ОСОБА_8 , а також були відображені на відеозаписах із камер працівників поліції. Відповідно, у його діях відсутнє порушення ПДР та вони не перебувають у причинно-наслідковому зв?язку із ДТП, тому провадження відносно нього слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Натомість, дії водія TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_1 ОСОБА_1 правильно кваліфіковані працівниками поліції, оскільки він не проявив уважності до дорожньої обстановки, перевищив швидкість, втікаючи від поліції, та ще й змінив смугу руху, що є безпосередньою причиною ДТП та підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. У додаткових письмових поясненнях ОСОБА_2 вказав, що Тернопільським міськрайонним судом в Тернопільської області було витребувано із Управління патрульної поліції в Тернопільській області записи відеореєстраторів патрульного автомобіля та боді-камер, на яких було зафіксовано події 18.11.2025 року за участі ОСОБА_1 . На відеозаписі зафіксовано безпосередній момент після зіткнення автомобілів. На позначці часу 22:08:15 патрульний пояснює, що саме вчинив водій ОСОБА_1 : «Він чуть людей на пішоході не збив. Ти що робиш... Ти що робиш...Ти вдарив цю машину ще при зупинці на виїзді... Ти розумієш, що Ти начудив, Ти начудив. Ну он, Ти чуть не збив пішоходів. Люди тікали. Ти куди летиш, Ти в місті живеш, не в селі, тут є ПДР...» Також на відеозаписі видно розташування транспортних засобів, як відображено і на схемі ДТП. Наведеним повністю підтверджується викладена у попередньому поясненні версія подій, а саме, що він рухався на автомобілі TOYOTA PROACE днз НОМЕР_3 по вул. Чумацькій у м. Тернополі в напрямку до вул. Дружби. Під?їхавши до кільцевого перехрестя з вул. Гетьмана Мазепи, він пересвідчився, що виїзд на зовнішню смугу руху по кільцю є безпечним та розпочав маневр виїзду. В той момент зауважив, що по вул. Гетьмана Мазепи рухається автомобіль TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Зазначений автомобіль на величезній швидкості втікав від переслідування патрульним автомобілем (як в подальшому з?ясувалося зі слів патрульних, швидкість автомобіля була близько 140 км/год) по лівій смузі руху та наближався до кільця. Враховуючи небезпеку, він зупинився, будучи вже на зовнішній смузі руху на кільці, а автомобіль TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 виїхав на кільце, і змінивши смугу руху із лівої на праву здійсним зіткнення із його транспортним засобом. Відповідно, дії водія TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_1 ОСОБА_1 правильно кваліфіковані працівниками поліції, оскільки він не проявив уважності до дорожньої обстановки, перевищив швидкість, втікаючи від поліції, та ще й змінив смугу руху, що є безпосередньою причиною ДТП та підставою притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
При цьому, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які 

фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху. 
Згідно з абз. 1 п. 1.5. Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. 
Пункт 2.3 (б) Правил дорожнього руху передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до пункту 12.1. Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до пункту 13.3. Правил дорожнього руху, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Відповідно до пункту 16.11. Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Згідно ст. 124 КУпАП, адміністративна відповідальність, передбачена цією статтею, настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Свідок ОСОБА_8 , допитана у судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_2 , показала, що на час настання ДТП перебувала у салоні автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , як пасажир. Зазначила, що зіткнення автомобіля, яким керував ОСОБА_2 відбулось майже одразу після того, як ОСОБА_2 розпочав рух праворуч на вул.Мазепи у м.Тернопіль.
Так, у судовому засіданні ОСОБА_2 вказав, що перед початком виїзду з другорядної дороги він бачив ліворуч автомобіль, який рухався по головній дорозі проте цей автомобіль був далеко тому він зробив висновок про те, що встигає здійснити поворот праворуч.
Таким чином ОСОБА_2 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну не дав дороги автомобілю, який рухався по головній дорозі, хоча і бачив його, не виконав вимоги п.16.11 ПДР України, а ОСОБА_1 у свою чергу, порушив вимоги п.п.2.3 (б), 12.1, 13.3 ПДР України, та саме внаслідок взаємного нехтування вимогами ПДР України обома водіями і відбулася ДТП.
При цьому, суд враховує, що згідно з поясненнями ОСОБА_2 у суді та свідка ОСОБА_8 , зіткнення відбулось майже одразу після того, як ОСОБА_2 розпочав рух з другорядної дороги праворуч на головну дорогу, та не залишає поза увагою значний характер пошкоджень транспортних засобів, викладений у схемі ДТП та відображений на відеозаписі, а також відомості, викладені у відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції, долучених до матеріалів справи.
Оцінюючи зібрані по справі докази у їх повній сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 517165 від 19.11.2025 року, серії ЕПР1 № 517148 від 19.11.2025 року; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції; схемою місця ДТП від 18.11.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 18.11.2025.
Як вбачається із довідки виданої УПП в Тернопільській області ДПП від 19.11.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 .

Як вбачається із довідки виданої УПП в Тернопільській області ДПП від 19.11.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_5 .
За таких обставин вважаю, що в діях  ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП – тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.
При накладенні адміністративного стягнення, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП – тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.
При накладенні адміністративного стягнення, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_2 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 40-1, 124, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн в дохід держави.
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 665,60 грн в дохід держави.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується штраф в подвійному розмірі.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя         Дуда О.О.