Справа № 163/122/26  Провадження №33/802/220/26 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Мухи В.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 12 лютого 2026 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, 
Також стягнуто з  ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору, 
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він близько 19:07 години 03 січня 2026 року по вулиці Незалежності в місті Любомль Ковельського району Волинської області в порушення п.2.9.а. Правил дорожнього руху керував автомобілем «БМВ», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною. Посилається на те, що медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився за допомогою тесту без лабораторного дослідження біологічного середовища на вміст наркотичних речовин, однак лабораторне дослідження біологічного середовища є обов`язковою умовою при освідуванні на стан наркотичного сп`яніння. Просить постанову судді скасувати та закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП а саме, керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №558321 від 03.01.2026, за змістом якого він керував транспортним засобом, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння (а.с.1); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.01.2026, яким також констатовано факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння (а.с.4); рапортом поліцейського (а.с.5); зобов`язанням, відповідно якого ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом (а.с.3); відеофайлами, які знаходяться на DVD-диску (а.с.8), а також іншими матеріалами справи.
Суд обґрунтовано визнав належними та допустимими ці докази, оскільки ними доводиться вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. 
Наведені докази узгоджуються між собою, та в своїй сукупності дають можливість чітко відтворити обставини події, які були на момент вчинення правопорушення.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 03.01.2026 ОСОБА_1 03.01.2026 керував транспортним засобом «БМВ», номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння (а.с.1).
Відтак, положення ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції) визначають, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Як вбачається з відеозаписів, наявних в матеріалах справи, поліцейськими було зупинено транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , працівники поліції при спілкуванні з останнім виявили в останнього ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проїхавши до медичного закладу, на що ОСОБА_1 погодився та перебуваючи в лікарні протягом тривалого часу намагався здати сечу для проведення огляду. Згодом, пройшов даний огляд отримано висновок лікаря та виявлено у водія ОСОБА_1 наркотичне сп`яніння, складено протокол щодо нього, з яким він був ознайомлений та засвідчив власним підписом (а.с.8).
Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Так вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ними зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.
Що стосується доводів апелянта щодо порушення порядку проведення огляду на стан його сп`яніння, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними, з огляду на таке.
Порядок огляду водія на стан сп`яніння, встановлений ст.266 КУпАП, розкритий в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015.
Згідно з п.2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Твердження ОСОБА_1 про порушення самої процедури освідування експрес - тестом без проведення лабораторних досліджень, апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та недійсність результатів таких оглядів.
Лабораторні дослідження біологічних середовищ організму (сечі) ОСОБА_1 були проведені за допомогою експрес-тесту, в результаті яких в сечі останнього було виявлено позитивний результат та винесено висновок, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а.с.4). 
Експрес-тест є швидким і достовірним засобом, що виявляє наявність наркотичної речовини в організмі людини, та надає якісний показник. Швидкі тести не потребують метрологічного контролю, тому не входять до галузі атестації.
Відповідно до п.8 розділу ІІІ Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.
Інструкція вимагає виявлення якісних показників або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння, що і було в повному обсязі виконано КНП «Любомльське ТМО» та результат експрес-тесту на вміст канабіноїдів (марихуани) був позитивний.
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок КНП «Любомльське ТМО» про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 січня 2026 року (а.с.4), згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 на час огляду перебував в стані наркотичного сп`яніння, є повним та зрозумілим, а тому вважає його належним та допустимим доказом, яким підтверджується порушення ОСОБА_1 п.2.9.а. ПДР за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Незгода апелянта з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ті докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання сторони захисту на результат токсикологічного дослідження №68 від 21.01.2026, результати лабораторних досліджень ТзОВ «Медична лабораторія» від 05.01.2026 та висновок КНП «Любомльське ТМО» від 06.02.2026, в яких встановлено відсутність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, так як біологічний матеріал (сеча) у ОСОБА_1 були відібрані 13.01.2026 о 13:00 (а.с.15), 05.01.2026 о 12:30 (а.с.16), та 15.01.2026 о 12 год 20 хв (а.с.17), тобто через значний проміжок часу після першого огляду ОСОБА_1 за направленням поліцейського Токарського А.С., який проведений в закладі охорони здоров`я 03 січня 2026 року о 19 год 30 хв (а.с.4).
За таких обставин, представлені стороною захисту вищенаведені медичні дані, жодним чином не спростовують висновок лікаря від 03 січня 2026 року про те, що водій ОСОБА_1 03.01.2026 перебував в стані наркотичного сп`яніння (а.с.4).
При цьому слід відмітити непослідовну позицію сторони захисту, яка вважає проведення експрес-тесту біологічного середовища – сечі в закладі охорони здоров`я 03.01.2026 неправильним, але при цьому як доказ невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, надає суду результати лабораторних досліджень ТзОВ «Медична лабораторія» від 05.01.2026, які проведені шляхом експрес-тесту на наявність наркотичних речовин в сечі (а.с.16). 
Всупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції взято до уваги та надано належну оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, здобутим у відповідності до вимог закону та які є достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, поза розумним сумнівом.
Твердження захисника про те, що в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки суперечать положенням п.19 розділу ІІІ Інструкції, згідно якого Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
А у п.20 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Поліцейським до матеріалів справи адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 долучено висновок щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, тобто дотримано вимог Інструкції. 
Тому зазначені доводи сторони захисту не беруться судом апеляційної інстанції до уваги. 
Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, місцевий суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 12 лютого 2026 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду   В.П. Денісов