ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 644/7832/24
провадження № 22-ц/818/258/26 
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Тичкової О.Ю.,
суддів: Маміна О.В., Пилипчук Н.П.
за участі секретаря судового засідання Риндіч О.Б.
сторони справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» 
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 02 травня 2025 року у складі судді Саркісян О.А., -
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» ( надалі ТОВ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 3924775 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2023 що станом на 24.04.2024 дорівнює 102 750 грн та складається з: 17 000 грн – заборгованість за кредитом, 85 750 грн – заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.4. Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 24.08.2023 по 24.04.2024; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422. 40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладений Договір № 3924775 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2023 року, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000. 00 грн строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). 28.08.2023 року між відповідачем та первісним кредитором було укладено Додатковий договір до Кредитного договору згідно, якого сума кредиту була збільшена до 17 000 грн. Кредитний договір та Додатковий договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти у розмірі 10000 грн були перераховані відповідачу 24.08.2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Кредитні кошти у розмірі 7000 грн, згідно Додаткового договору були перераховані відповідачу 28.08.2023 року на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором. Первісним кредитором не здійснювалось нарахування комісій, пені та інших штрафних санкцій по Кредитному договору у відповідності до чинного законодавства України. 24.04.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ укладено Договір факторингу № 24/04/2024 від 24.04.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №3924775 перейшли до позивача. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Кредитним договором станом на 24.04.2024 року становить 102 750 грн та складається з: 17 000 грн – заборгованість за кредитом, 85 750 грн – заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.4. Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 24.08.2023 по 24.04.2024.
Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 02 травня 2025 року позов ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»» заборгованість за Договором №3924775 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2023, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 , станом на 24.04.2024, у розмірі 102 750 грн, яка складається з: 17 000 грн – заборгованість за кредитом, 85 750 грн – заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.4. Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 24.08.2023 по 24.04.2024, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422. 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Рішення обґрунтовано тим, що позивачем доведений факт наявності у відповідача заборгованості за Договором №3924775 від 23.08.2023 року та додатковим договором до нього від 28.08.2023. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту укладеним між ним та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення не позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню
Не погодившись з рішенням суду представник Шматько Т. М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що представником відповідача до відзиву на позовну заяву додано копію довідки за формою 5 Військової частини НОМЕР_2 за № 270 від 16.11.2023 року, відповідно до якої солдат ОСОБА_1 з 22.09.2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 . Відповідач користується пільгами, передбаченими ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», тому нарахування процентів за користування кредитом суперечить вимогам закону. 
Відповідно до ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 24.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір №3924775 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користуванням кредиту та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит, сума кредиту 10 000 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ). Вказаний договір підписаний електронним підписом ідентифікатора Е836 24.08.2023 о 20:43:33.(а.с .160-169).
Пунктами. 1.3-1.6.2 розділу 1 договору визначено, строк кредиту- 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день. Знижена процентна ставка 1,10%. Орієнтована реальні річна процентна ставка на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту – 30 341,06% (вартість кредиту 82 000 грн), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 14 750,90%; річних (вартість кредиту 73 300 грн), 
Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_3 (а.с.162).
В додатку 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3924775 від 24.08.2023 року зазначена таблиця обчислення загальної вартості кредиту, згідно якого реальна річна процентна ставка складає 14 750,9%, загальна вартість кредиту складає 79 300 грн (а.с. 170). Вказаний додаток підписаний електронним підписом ідентифікатора Е836 24.08.2023 о 20:43:33 .
В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту (а.с. 171-173,178-180).
Згідно листа ТОВ «УПР» №4243-2604 від 26.04.2024 ТОВ «Лінеура Україна» 24.08.2023 перерахувало суму у розмірі 1000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_4 (а.с 174).
Згідно з розрахунку заборгованості за Договором №4257005 від 30.12.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 25.10.2024 року загальна заборгованість складає 48656,01 грн, з яких: 22499,99 грн - тіло кредита, 21937,11 грн - проценти за користування (а.с. 42-43).
28.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий Договір №3924775 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користуванням кредиту та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит, сума кредиту 7 000 грн., строк кредиту та періодичність сплати процентів залишаються незмінними відповідно до п.1.3. Договору, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Вказаний договір підписаний електронним підписом ідентифікатора Х041 28.08.2023 о 00:03:03 (а.с.175-176).
Пунктами. 1.4-1.6.2 розділу 1 договору визначено, сума кредиту на дату укладення додаткового договору, з урахуванням платежів складає 17000 грн, з врахуванням зміненої суми кредиту орієнтована реальні річна процентна ставка на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту – 30 983,96% (вартість кредиту 138 840 грн), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 15 34,50%; річних (вартість кредиту 134 502 грн).
Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_3 . Дата надання кредиту 28.08.2023 або 29.08.2023 (а.с. зворот 175 ).
В додатку 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3924775 від 24.08.2023 року в редакції Додаткової угоди №3924775-Т1 від 28.08.2023 зазначена таблиця обчислення загальної вартості кредиту, згідно якого реальна річна процентна ставка складає 15324,5%, загальна вартість кредиту складає 134502 грн (а.с. 177). Вказаний додаток підписаний електронним підписом ідентифікатора Х041 28.08.2023 о 00:03:03.
Згідно листа ТОВ «УПР» № 4243-2604 від 26.04.2024 ТОВ «Лінеура Україна» 28.08.2023 перерахувало суму у розмірі 700,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_4 (а.с 181).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №3924775 від 24.08.2023 заборгованість за тілом кредиту – 17 000 грн, сума нарахованих процентів з 24.08.2023 по 22.04.2024 за користування грошовими коштами складає 85 750 грн (а.с.182-186).
24.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» було укладено Договір факторингу №24/24/2024, відповідно до умов якого, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прави вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором згідно з Реєстром боржників (а.с. 199-203).
Згідно з п. 4.1 Договору сторони домовилися, що фінансування (ціна Договору) складає 2185366,65 грн.
Як убачається з копії платіжної інструкції №783 від 24 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перерахувало на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» 2 185 366.65 грн (а.с. 206). 
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №24/04/24 від 24.04.2024, підписаного ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», до фактора ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс»» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 3924775 на загальну суму 102750 грн, з якої: 17000 грн. заборгованість за сумою кредиту, 85750 грн - заборгованість по нарахованим процентам (а.с. 207).
Згідно довідки від 16.11.2023 року №270 виданою військовою частиною НОМЕР_2 
ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з вересня 2022 по теперішній час (а.с. 41). Згідно посвідчення серії НОМЕР_5 відповідач є учасником бойових дій (а.с. 42).
Згідно довідки від 13.03.2025 року №1776/1ф5/716 виданою військовою частиною НОМЕР_6 
ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом (а.с. 82).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056 - 1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Судом встановлено, що договори №?3924775 від 24.08.2023 та №3924775 від 28.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді із застосуванням електронних підписів одноразовим ідентифікатором «Е836» та «Х041» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів від ТОВ «Лінеура Україна» за договорами №?3924775 від 24.08.2023 у розмірі 10 000,00 грн та №3924775 від 28.08.2023 у розмірі 7000,00 грн підтверджується матеріалами справи.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що кредитні договори укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогамстатті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Колегія суддів зазначає, що розрахунок заборгованості містить необхідну інформацію та підтверджує розмір заборгованості за кредитом. Також розрахунок заборгованості не спростовано відповідачем, в тому числі наданням контррозрахунку.
Таким чином, враховуючи, що фактично отримані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, що останнім не спростовано, колегія суддів погоджується із висновком суду про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №3924775 від 23.08.2023 року та додатковим договором до нього від 28.08.2023 в сумі 102750 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в сумі 17000 грн.; заборгованості за нарахованими процентами в сумі 85750 грн.
Колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про наявність у нього як військовослужбовця пільг, встановлених частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що унеможливлює стягнення з нього процентів за користування кредитом.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, який набрав чинності 23.04.2021 року), тобто на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.
Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесені зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер.
Згідно роз`яснень Національного банку України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц (провадження № 61-16144св18), від 10 січня 2019 року у справі № 327/353/16-ц (провадження № 61-25229св18) та від 04 вересня 2019 року у справі № 554/10264/17 (провадження № 61-42778св18)».
Як убачається з роз`яснення Національного банку України вих.№ 14-005/45882 від 14.06.2024 року: Міністерство оборони України у відповідь на запит Національного банку щодо застосування пункту 15 статті 14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” надав наступне роз`яснення щодо надання пільги військовослужбовцям (а також їх дружинам (чоловікам)), які перебувають на інших видах військової служби. Відповідна пільга таким військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, надається лише за період їхньої безпосередньої участі у зазначених заходах в особливий період. Тому відповідна пільга має надаватися на підставі наступного переліку документів: - посвідчення офіцера і генерала або військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу (в залежності від військового звання військовослужбовця); - довідки за визначеною формою 5 у додатку 21 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40; - витягу (завіреної копії) із наказу по особовому складу про призначення на посаду; - для військовослужбовців, які брали участь в антитерористичній операції - довідка згідно з додатком 1 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі - Порядок); - для військовослужбовців, які брали участь в у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях - довідка згідно з додатком 4 до Порядку; - для військовослужбовців, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України – довідка згідно з додатком 6 до Порядку; - для дружин (чоловіків) військовослужбовця, додається також свідоцтво про шлюб. 
В супереч вимог ст.12, 81 ЦПК України ОСОБА_3 не надав доказів на підтвердження факту своєї безпосередньої участі у відсічі збройної агресії в особливий період. 
Тому доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставними.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог і доводи апеляційних скарг не є підставою для скасування даного судового рішення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ІІПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 02 травня 2025 року– без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий          О. Ю. Тичкова

Судді          О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук