Справа № 740/5334/25 
Провадження № 2/740/1129/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року м. Ніжин 
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Карпуся І.М., 
із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором № 213402 від 13.02.2021 у сумі 24885 грн., 2423 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору та 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.02.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» (з 23.06.2025 назву змінено на ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ») та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 213402 в електронній формі.
З цією метою ТОВ «ФК «Гелексі» було організовано сервіс з надання онлайн позик (https://cashinsky.ua), який забезпечував надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики.
Надання клієнтом-позичальником відповіді про прийняття (акцепт) пропозиції укласти електронний договір позики (оферти) здійснюється в декілька кроків шляхом вчинення певних дій. 
Зміст пропозиції чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій її розміщено, ці роз`яснення логічно пов`язані з нею, зокрема: проставляння клієнтом чек-боксу «з умовами договору позики згоден»; підтвердження даних банківської картки; натискання кнопки «підтвердити заявку»; введення клієнтом коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу. 
Введення клієнтом коду-підпису у відповідне вікно на сторінці сервісу являє собою підписання договору клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, як це визначено статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Позивач виконав зобов`язання за договором та надав ОСОБА_1 грошові кошти в позику у сумі 5000 грн, на умовах строковості, поворотності та оплатності, а відповідач зобов`язання відповідно до умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість. 
Станом на день складання позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем складає 24885 грн., з яких: 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 19885 грн. – заборгованість за процентами.
Ухвалою судді 26.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
25.11.2025 ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено та стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 24885 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., а всього стягнуто з нього 30307 грн. 40 коп.
Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду у зазначеній справі.
В обґрунтування вимог про скасування заочного рішення відповідач зазначив, що в судове засідання він не з`явився та не повідомив причини неявки з поважних причин, оскільки з 14.04.2025 є військовослужбовцем, проходить службу на кордоні з рф і не міг ніяким чином своєчасно дізнатись про судові засідання по справі та про ухвалене рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та вважає, що позивач не довів укладення кредитного договору з ним на умовах, що вказані в наданих копіях договорів, докази підписування ним договору електронним підписом відсутні. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість по кредитному договору за нарахованими процентами в сумі 24885 грн. не є співрозмірною тілу кредиту в розмірі 5000 грн., суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків. Також матеріали справи не містять жодного достатнього та допустимого доказу перерахування йому суми позики (платіжного доручення, квитанції, чека тощо). Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). 
Ухвалою від 03.02.2026 поновлено відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та призначено розгляд вказаної заяви.
Ухвалою суду 10.02.2026 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено та скасовано заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.11.2025, призначено справу до розгляду.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача клопотань про відкладення розгляду не подав, причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений шляхом доставлення у електронний кабінет судової повістки про виклик до суду. У позові міститься клопотання розглянути справу за відсутності представника товариства. 
Відповідач надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченоу ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію).
Частиною 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
На підтвердження позовних вимог позивачем надано, зокрема договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 213402 від 13.02.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 (а.с.17 зворот -21).
Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 грошові кошти у позику за Договором надаються на умовах невідновлювальної кредитної лінії, окремими траншами.
У пункті 1.5 визначені умови, на яких позичальник отримує перший транш, зокрема: сума позики 5000 грн (сума позики за Траншем №1); плата за користування позикою встановлюється у вигляді фіксованих процентів та складає 1,3% в день від початкового розміру позики за Траншем №1; строк повернення позики - 14.03.2021; орієнтовна реальна річна процентна ставка позики - 474,50%; орієнтовна загальна вартість позики - 1885 гривень.
Згідно п.п. 1.5.6 позика за Траншем №1 надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.п.1.5.1 Договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок/банківську картку вказану позичальником під час надання особистих даних позичальника в Особистому кабінеті).
Згідно з п. 1.6 нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою.
Плата за користування позикою за цим договором встановлюється у вигляді процентів та складає 3,0% в день від загального розміру невідновлювальної кредитної лінії (пункт 1.7 договору).
У п. 1.8 договору позики сторони дійшли згоди, що п. 1.7 договору не застосовується в період дії кожного окремого траншу наданого в рамках загального розміру невідновлювальної кредитної лінії за цим договором.
Відповідно до п. 1.10 строк дії договору становить три роки з дати підписання.
Пунктами 3.1, 3.2 договору визначено, що позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суми отриманих позик за траншами та виконати інші зобов`язання встановлені договором, не пізніше строків, встановлених договором, згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору та розміщується в особистому кабінеті.
У розділі 10 договору позики зазначено, що позичальник підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором «062qg2zg», а позикодавець в особі директора ОСОБА_2 електронним підписом «2521аеf9d4055709».
Також сторонами 13.02.2021 було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.24-26), що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема: про основні умови кредитування, орієнтовну загальна вартість кредиту, порядок повернення кредиту, що узгоджується з умовами договору позики.
14.03.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 підписали Додаткову угоду № 1, якою внесено зміни до Договору позики на умовах не відновлювальної кредитної лінії № 213402 від 13.02.2021, а саме: строк повернення позики за траншем № 1 визначено до 12.04.2021, Графік платежів за договором викладено у новій редакції, з урахуванням нового погодженого терміну платежу (а.с.22)
23.06.2025 назву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» було змінено на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ГЕЛЕКСІ».
Відповідно до копії листа від 01.08.2025 ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» повідомило ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» про те, що у результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» на картковий рахунок отримувача Костенка О.В. номер картки НОМЕР_1 13.02.2021 успішно перераховано кошти у сумі 5000 грн. (а.с. 5)
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики № 213402 від 13.02.2021 заборгованість ОСОБА_1 станом на 09.08.2021 склала 24885 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19855 грн. – заборгованість за процентами (а.с. 26 зворот-29).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75.
Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20.
Згідно з п.1.2 договору позики, позика надається позичальнику в сумі, що зазначена в пп.1.1.1 договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок позичальника) .
Разом з тим, позивачем не доведено, що відповідач під час надання особистих даних позичальника зазначав номер банківської картки отримувача коштів НОМЕР_1 , про який повідомляє ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» у листі № 213402 від 01.08.2025, адресованому ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», а тому суд не може розцінювати вищевказаний лист ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», як належний доказ надання кредитних коштів позивачем ОСОБА_1 . 
Суд зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
Відсутність в матеріалах справи первинних банківський документів, як то виписки по рахунку відповідача чи інших, не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.
Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи.
Даючи правову оцінку дослідженим доказам, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів перерахунку відповідачу грошових коштів, згідно кредитного договору № 213402, а отже, відповідно, і доказів укладення самого договору позики, в розумінні ст. 1046 ЦК України, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Інші доводи учасників справи не спростовують вищенаведених висновків щодо вирішення позовних вимог сторін. При цьому, суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на її користь не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя І.М. Карпусь