КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 761/25635/18
провадження № 22-ц/824/5267/2026
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді - доповідача Кирилюк Г. М.
суддів: Ратнікової В. М. , Ящук Т. І.
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про захист прав споживачів та стягнення пені, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2025 року в складі судді Мальцева Д. О.,

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» (далі - ТОВ «ВКФ Фарби України») про захист прав споживачів та стягнення пені.
10.07.2018 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва відкрито провадження загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «ВКФ Фарби України» про захист прав споживачів та стягнення пені.
07.12.2018 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва призначено справу в порядку загального позовного провадження.
17.04.2019 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва закрито підготовче судове засідання та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ВКФ Фарби України» про захист прав споживачів та стягнення пені до судового розгляду по суті.
18.11.2019 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ВКФ Фарби України» про захист прав споживачів та стягнення пені передано на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва.
17.04.2020 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва справу повернуто до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду по суті.
03.09.2025 ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва призначено проведення судового засідання по суті на 13 год. 30 хв. 20 жовтня 2025 року. 
18.11.2025 ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва позовну заяву  ОСОБА_1 до ТОВ «ВКФ Фарби України» про захист прав споживачів та стягнення пені - залишено без розгляду відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
03.12.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д. Б. через підсистему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2025 року призначено проведення судового засідання по суті на 13 год. 30 хв. 20 жовтня 2025 року.
Сторона позивача не отримувала ні зазначену ухвалу суду від 03.09.2025, ні судову повістку про виклик в суд на вказану дату. За наведених обставин, відсутні підстави вважати сторону позивача належним чином повідомленою про дату та час судового засідання. 
В ухвалі про відкриття провадження відсутні відомості про вид провадження у якому підлягає розгляду дана справа. Водночас в ухвалі про залишення позовної заяви без розгляду міститься положення, що 03 вересня 2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д. О., відкрито провадження у справі за правилами позовного провадження в загальному порядку. Призначено проведення судового засідання по суті. 
З огляду на наведене, можна дійти висновку, що провадження відкрито за правилами загального позовного провадження. 
Враховуючи відсутність в матеріалах справи ухвали про закриття підготовчого провадження, відсутні підстави вважати, що підготовче провадження завершене. 
Звертає увагу на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду: від 19 травня 2021 року у справі №752/21845/19, про непоширення положень ст. 223 ЦПК України на випадок неявки позивача в підготовче засідання; від 21 жовтня 2019 року у справі №759/15271/17 про застосування положень пункту 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, а також аналогічні правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №761/8849/19, від 18 січня 2021 року у справі №760/22245/18, від 20 січня 2021 року у справі №569/5089/17, від 10 лютого 2021 року у справі №598/2250/19.
Окрім цього, у зв`язку з неможливістю прибути на судове засідання, що було призначене на 18.11.2025 о 09 год. 00 хв., представником позивача - адвокатом Конюшком Д. Б. 17 листопада 2025 року було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю у розгляді справи про адміністративне правопорушення в Київському апеляційному суді о 09 год. 16 хв., що унеможливлює особисту присутність у судовому засіданні у справі №761/25635/18.
Проте зазначене клопотання, будучи приєднаним до матеріалів справи, було проігнороване судом та не враховано при винесені ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.
В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д. Б. надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2018 року відкрито провадження у справі. 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2025 року призначено проведення судового засідання по суті на 13 год. 30 хв. 20 жовтня 2025 року. 
09.09.2025 вказану ухвалу суду надіслано до електронного кабінету ОСОБА_1. в системі «Електронний суд», про що складено довідку про доставку електронного документу ( а. с. 126 ). 
10.09.2025 до електронного кабінету ОСОБА_1. в системі «Електронний суд» доставлено судову повістку про виклик в судове засіданні на 20.10.2025 13:30 год. (а.с. 130).
В судове засідання сторони не з`явились, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 18 листопада 2025 року 09 год. 00 хв. 
22.10.2025 до електронного кабінету ОСОБА_1. в системі «Електронний суд» доставлено судову повістку про виклик в судове засіданні на 18.11.2025 09:00 год. (а.с. 135).
17.11.2025 через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д. Б. звернувся до суду з клопотанням про відкладення (перенесення) розгляду справи. Зазначив, що 18.11.2025 о 09:15 год. він братиме участь в розгляді іншої справи про адміністративне правопорушення в Київському апеляційному суді. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва вказану позовну заяву залишено без розгляду. 
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка повторно не з`явилась в судове засідання, своїм правом подати заяви про розгляд справи в її відсутність не скористалась. 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Аналіз норм статей 223, 257 ЦПК України вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. 
Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.
Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. 
Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Водночас, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13.
Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», заява № 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06).
У рішенні від 06 вересня 2007 року у справі «Цихановський проти України», заява №3572/03, ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Залишення позову без розгляду не перешкоджає особі після усунення умов, що були підставою залишення позову без розгляду, звернутися до суду повторно.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції встановивши, що позивач, будучи належним чином повідомленою про день та час судових засідань 20.10.2025 та 18.11.2025, не з`явилася у ці судові засідання, не надіслала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, а тому дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду, правильно застосувавши положення статей 223, 257 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №752/21845/19, від 21 жовтня 2019 року у справі №759/15271/17, від 11 березня 2020 року у справі №761/8849/19, від 18 січня 2021 року у справі №760/22245/18, від 20 січня 2021 року у справі №569/5089/17, від 10 лютого 2021 року у справі №598/2250/19 є безпідставними, оскільки висновки у цих справах та у справі, яка переглядається, є різними, з огляду на зміни, які були внесені Законом України №3200-ІХ від 29.06.2023 до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20.04.2026.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді В. М. Ратнікова 

Т. І. Ящук