ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД  вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2026 р. Справа№ 911/3010/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Остапенка О.М.
суддів: Сотнікова С.В. 
Доманської М.Л. 

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.
у присутності представника скаржника Семенова О.В. згідно ордера

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року
у справі №911/3010/25 (суддя Янюк О.С.)
за заявою ОСОБА_1 
про  відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/3010/25, зокрема, відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2025 у справі №911/3010/25 та прийняти нове судове рішення, яким відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.
Ухвалою суду від 30.12.2025 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/3010/25, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/3010/25.
07.01.2026 року супровідним листом Господарського суду Київської області №02-04/911/3010/25 від 05.01.2026 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2025 у справі №911/3010/25 та призначено справу до розгляду на 12.02.2026 за участю скаржника або його повноважного представника.
Судове засідання, призначене на 12.02.2026 року, не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Остапенка О.М. у відпустці.
Після виходу головуючого судді Остапенка О.М. з відпустки ухвалою суду від 13.02.2026 розгляд справи №911/3010/25 призначено на 26.02.2026.
У зв`язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. з 23.02.2026 по 27.02.2026 у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 року для розгляду справи №911/3010/25 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Доманська М.Л. 
Ухвалою суду від 24.02.2026 вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №911/3010/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року.
Представник скаржника в судовому засіданні 26.02.2026 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2025 у справі №911/3010/25 та прийняти нове судове рішення, яким відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 
26.02.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника скаржника, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції від 11.12.2025 у даній справі - залишити без змін, виходячи з такого.
Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В силу приписів ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.
Статтею 115 КУзПБ передбачено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника. Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження"заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності). До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.
Відповідно до ст. 116 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом. У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються: 1) найменування господарського суду, до якого подається заява; 2) ім`я боржника, його місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), номер засобу зв`язку боржника, його адреса електронної пошти (за наявності); 3) виклад обставин, що стали підставою для звернення до суду; 4) перелік документів, що додаються до заяви.
До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються: 1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; 2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця; 3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; 4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна; 5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно; 6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором; 7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; 8) відомості про всі наявні рахунки/електронні гаманці боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках, електронних гаманцях; 9) копія трудової книжки (за наявності); 10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника; 11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства; 12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень; 13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини; 14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області із заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність з підстав, передбачених п.п.2,4 ч.2 ст.115 КУзПБ, а саме: припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; наявні ознаки загрози неплатоспроможності.
Також заявником в силу абз.2 п.2-1 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ подано суду пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого Вегери А.А. для виконання повноважень керуючого реструктуризацією.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.11.2025 року у справі №911/3010/25 прийнято вказану заяву та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні.
За наслідками розгляду заявлених вимог ухвалою Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у даній справі відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Приймаючи дану ухвалу, місцевий господарський суд зазначив, що заявником не наведено обставин та не надано доказів, які б у своїй сукупності вказували на наявність підстав, визначених у п. 2 чи п. 4 ч. 2 ст. 115 КУзПБ, а тому відсутні правові підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 .
Заявник з даною ухвалою суду першої інстанції не погоджується та в апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
За твердженням апелянта, ним було дотримано визначені КУзПБ умови складання та подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та, на думку останнього, надано докази наявності підстав для відкриття провадження про його неплатоспроможність, а тому існують підстави для скасування ухвали Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/3010/25.
Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення вказаної ухвали, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинством в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, КУзПБ, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За частиною 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Особливості відновлення платоспроможності боржника, який є фізичною особою, врегульовано Книгою четвертою КУзПБ.
За змістом ч. 1 ст. 115 та ст. 116 КУзПБ провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника, яка подається ним за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, із викладенням, зокрема, обставин, що стали підставою для звернення до суду, а також наданням документів, передбачених ч. 3 ст. 116 КУзПБ. Разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).
Згідно ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
При цьому, слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 119 КУзПБ у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.
Відтак, розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, суд з урахуванням положень ч. 3 ст. 13, ст. ст. 74, 76, 77 ГПК України, повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до ст. 116 КУзПБ та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених ч. 2 ст. 115 КУзПБ.
За приписами ч. 3 ст. 119 КУзПБ суд за наслідками підготовчого засідання може вчинити одну із таких процесуальних дій: відкрити провадження у справі про неплатоспроможність у разі підтвердження однієї з підстав відкриття провадження у справі, визначених ч. 2 ст. 115 КУзПБ та відповідності заяви вимогам ст. 116 КУзПБ, а за відсутності таких підстав - відмовити у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність з підстав визначених ч. 4 ст. 119 КУзПБ.
Частиною 4 ст. 119 КУзПБ визначено, що господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: 1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; 3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; 4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.
Наведений в ч. 4 ст. 119 КУзПБ перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає, оскільки зазначена норма за ступенем визначеності є абсолютно визначеною, що свідчить про встановлення законодавцем вичерпного переліку підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.
Тобто, саме на стадії підготовчого засідання у справі судом надається оцінка відповідності поданої заяви боржника за формою та змістом вимогам ст.ст. 115, 116 КУзПБ та наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність за ч. 5 ст. 119 КУзПБ, за відсутності яких суд зобов`язаний відкрити провадження у справі.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 29.07.2021 у справі №909/1028/20, від 26.05.2022 у справі №922/1426/21, від 11.01.2024 у справі №924/622/23, від 11.07.2024 у справі №909/1179/23.
Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 16.11.2022 у справі №917/1604/21, у справах про неплатоспроможність фізичних осіб стадія відкриття провадження має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у такій категорії справ поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб конкурсних кредиторів.
Таким чином, оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні вищезазначені правові наслідки, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.
Такий правовий висновок вбачається обґрунтованим також із тих підстав, що лише фізична особа-боржник (яка є єдиним суб`єктом звернення із відповідною заявою) наділена правом на подання відповідних доказів у підтвердження обставин своєї неплатоспроможності чи її загрози. Тому відсутність на цій стадії інших учасників справи, які мають право подати свої доводи чи заперечення щодо таких обставин чи доказів, зумовлює необхідність добросовісного виконання боржником своїх процесуальних обов`язків щодо доказування наявності обставин для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
У свою чергу способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у ч.3 ст.116 КУзПБ переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст.
Отже наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).
Таким чином, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №909/937/21.
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).
Водночас згідно із ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Як було зазначено вище, що підставою звернення заявника з заявою до місцевого господарського суду є п.п.2, 4 ч.2 ст.115 КУзПБ, а саме: припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; наявні ознаки загрози неплатоспроможності.
Отже, для встановлення підстави для відкриття провадження у справі:
- за п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ дослідженню підлягають: підстави виникнення зобов`язання (правочини); розмір щомісячного платежу за кожним таким зобов`язанням та строк його сплати (умови правочинів); дата останнього платежу, здійсненого заявницею або дата прострочення зобов`язання; підстави не здійснення відповідних платежів. При цьому, відповідному дослідженню підлягає кожний кредитор, який зазначений заявником у конкретизованому списку кредиторів.
У свою чергу, дані обставини мають підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором/кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, відповідні правочини, судові рішення, банківські виписки, платіжні доручення, квитанції/чеки, вимоги (претензії) кредиторів та будь-які інші докази, що у сукупності доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань упродовж строку та у розмірі визначеному п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ перед усіма зазначеними ним кредиторами;
- за п. 4 ч. 2 ст. 115 КУзПБ дослідженню підлягають конкретні (а не загальновідомі) обставини, які безпосередньо вплинули або вплинуть на заявника (змінили або змінять його матеріальний стан), та як наслідок, протягом наступних 12 місяців (тобто у майбутньому) ускладнять або унеможливлять виконання ним грошових зобов`язань у відповідний строк.
Щодо п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ суд першої інстанції зазначив, що зі змісту списку кредиторів ОСОБА_2 вбачається, що у нього наявні зобов`язання перед 37 фінансовими установами за 44 правочинами. На підтвердження вказаного заявником надано суду: копії правочинів (кредитні договори, договори позики, заяви-анкети, паспорти споживчого кредиту тощо); довідки і виписки з банківських установ; конкретизований список кредиторів та боржників станом на 23.09.2025 (далі - список кредиторів).
При цьому місцевий господарський суд зауважив, що наданий заявником список кредиторів є одним із основних документів на підставі якого судом здійснюється перевірка обставин, визначених у п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ, оскільки саме у зазначеному списку повинні міститися юридичні та/або фізичні особи, які підпадають під поняття "кредитор", визначеного у ст. 1 КУзПБ.
Проаналізувавши конкретизований список кредиторів та долучені до заяви документи суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявником не надано всі допустимі докази, зокрема, правочини, які зазначені ним у списку кредиторів, та на підставі яких можливо встановити наявне у нього зобов`язання перед кредиторами, а саме: ТОВ "Таліон Плюс" (договір кредитної лінії №LM945966829 від 17.03.2025, із строком виконання зобов`язання до 17.03.2030); АТ "Універсал банк" (договір №26207314181695 від 29.03.2021, із строком виконання зобов`язання до 27.03.2046); АТ "Таскомбанк" (договір №002/20079031-СК SB (20079036) від 25.04.2023, із строком виконання зобов`язання до 24.04.2026); АТ "Ідея банк" (договір №23682307 від 04.05.2023, із строком виконання зобов`язання до 04.05.2026); ПАТ "Банк Восток" (договір №26203011286349 від 24.03.2023, із строком виконання зобов`язання до 20.03.2026). 
Відсутність зазначених доказів унеможливлює встановлення судом обставин, які є підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, зокрема, наявність простроченого зобов`язання, розмір щомісячного чи одноразового платежу за кожним таким зобов`язанням та строк його виконання. Наявні довідки та/або виписки з банківських установ у даному випадку, самостійно без надання відповідних правочинів, не можуть підтверджувати зазначені обставини, оскільки не містять у собі інформацію, яка необхідна суду для встановлення необхідних обставин. До того ж із змісту списку кредиторів вбачається, що строк виконання грошового зобов`язання перед згаданими кредиторами не є простроченим у розумінні ч.1 ст.612 ЦК України.
Крім того, суд першої інстанції вірно вказав, що заявником не надано доказів на підтвердження погашення або припинення погашення грошових зобов`язань, про які зазначає заявник. Сам факт зазначення заявником у своїй заяві про наявність у нього заборгованості у відповідному розмір перед відповідним кредитором не є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство. 
Враховуючи зазначене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявником не підтверджено допустимими доказами, наявні у нього грошового зобов`язання перед зазначеними ним фінансовими установами, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Як зазначалося вище відсутність зазначеної інформації та доказів унеможливлює встановлення судом обставин, а саме, припинення погашення заявником кредитів за договорами з усіма зазначеними ним у конкретизованому списку кредиторами, у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних зобов`язань упродовж двох місяців, а тому в даному випадку відсутні підстави стверджувати, що у ОСОБА_2 наявні обставини для відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність згідно п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ.
Крім того господарський суд першої інстанції вказав, що наявність відповідних обставин, які дають підстави для звернення до суду, повинні бути наявні на день звернення до суду із відповідною заявою та підтверджуватися належними та допустимим доказами, які повинні подаватися разом із заявою, оскільки, як зазначалось вище, метою підготовчого засідання є саме дослідження наданих доказів, а не їх збирання.
Водночас, у разі неможливості отримання тих чи інших доказів особа була вправі звернутися до суду із відповідним клопотанням, яке, без виключень, повинно відповідати вимогам ст. 81 ГПК України. 
Щодо п. 4 ч. 2 ст. 115 КУзПБ, то як зазначено у заяві, обставинами, які вказують на ознаки загрози неплатоспроможності ОСОБА_2 , є те, що станом на 23.09.2025 року загальний розмір прострочених зобов`язань перед кредиторами становить 1 052 282,03 грн., тоді як розмір заробітної плати становить 20 500,00 грн. Таким чином розмір заробітної плати є недостатнім та неспіврозмірний із сумою боргу. Крім того заявник несе обов`язок утримання своєї неповнолітньої дитини, що істотно вливає на його фінансові можливості. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані заявником обставини не можна вважати обставинами, які вплинули або вплинуть на заявника та як наслідок, протягом наступних 12 місяців (тобто у майбутньому) ускладнять або унеможливлять виконання ним грошових зобов`язань у відповідний строк, оскільки: не вказана мета отримання грошових коштів від фінансових установ у відповідному розмірі; не зазначені джерела доходів, які заявник планував скерувати на погашення грошових зобов`язань або обставини втрати відповідних джерел; обов`язок щодо утримання сина у боржника відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України виник ще 01.11.2014 (дата народження дитини), тоді як переважна більшість мікрокредитів боржником отримані у період з січень-травень 2025 рік (зокрема, у березні - 10, у квітні - 13, у травні - 9).
Збройна агресія російської федерації на території України, у результаті чого у квітні 2022 року заявник втратив роботу, також сама по собі не може бути підставою, оскільки зазначені обставини вже тривають значний час та, як вказує сам заявник, ним у період з 2023-2025 роки здійснювались регулярні платежі та належним чином виконувались зобов`язання перед фінансовими установами без офіційного доходу.
Суд вважає, що сам факт взяття на себе додаткових кредитних зобов`язань у відповідному розмірі за короткий проміжок часу (без зазначення необхідності таких дій), лише вказує на штучне збільшення заборгованості, та не є тією обставиною, яка вказує на те, що боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі.
Інших обставин, які змінили або змінять матеріальний стан заявника, та як наслідок, ускладнять або унеможливлять виконання ним грошових зобов`язань у відповідний строк, заявником наведено не було.
Підсумовуючи викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявником не наведені обставини, як окремо так і у своїй сукупності, та не надані відповідні докази, на підставі яких можна було б встановити, що у нього саме існує загроза неплатоспроможності.
Крім того, п.2 та п.4 ч.2 ст.115 КУзПБ є взаємовиключними, оскільки п.2 передбачає вже наявну неплатоспроможність особи здійснювати свої платежі, зокрема, не менше як два місяці, тоді як п.4 - лише наявність ознак загрози такої неплатоспроможності, тобто у майбутньому. 
Відповідно до ч. 3 ст. 119 КУзПБ за наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 119 КУзПБ господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність 
Не заперечуючи доводів скаржника про те, що для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у ч.2 ст.115 КУзПБ, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, судова колегія зазначає, що за наслідками дослідження заяви та доданих до неї документів заявником не наведено обставин та не надано доказів, які б вказували на наявність підстав, визначених як п.2, так і п.4 ч.2 ст.115 КУзПБ, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 . 
Посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.01.2024 року у справі №924/622/23 та від 22.05.2020 року у справі №911/1998/19, судом відхиляються з підстав їх нерелевантності, оскільки фактичні обставини, які формують зміст правовідносин, а також матеріально-правове регулювання у наведених скаржником справах та у справі, що наразі є предметом розгляду, є різними, що виключає подібність спірних правовідносин.
В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвалу місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є недоведеними, безпідставними, необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що правових підстав для її задоволення та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/3010/25, така апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, згідно ст.129 ГПК України, покладаються на скаржника. 
При цьому, судова колегія звертає увагу апелянта, що відмова суду у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 не позбавляє боржника права та можливості повторно звернутись до місцевого господарського суду з відповідною заявою у разі усунення наведених недоліків.
Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/3010/25 залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Київської області від 11.12.2025 року у справі №911/3010/25 залишити без змін.
3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.
4.Матеріали справи повернути до господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови підписано 16.03.2026 року після виходу судді Доманської М.Л. з відпустки.

Головуючий суддя О.М. Остапенко 

Судді С.В. Сотніков

М.Л. Доманська