Справа № 331/1073/26
Провадження № 1-кп/331/509/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №12026087300000001, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2026, 
за обвинуваченням  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, перебуває у військовому званні «старший солдат» на посаді старшого водія 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 3 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 Збройних сил України, не одружений, не має на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту, всупереч вимог ст. ст. 1, 13, 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Постанови Кабінету Міністрів Україні № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», 25 грудня 2025 року у невстановлених досудовим розслідуванням місці та часі, перебуваючи в районі селища Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області, діючи з метою реалізації злочинного умислу, направленого на незаконне придбання психотропної речовини у великих розмірах, попрохав невстановлену в ході досудового розслідування особу придбати йому психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін».
В подальшому, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропної речовини у великих розмірах, обіг якої обмежено - «метамфетамін», домовився з невстановленою в ході досудового розслідування особою отримати її в якості поштового відправлення у відділенні № 2 ТОВ «Нова Пошта», за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Васильківка, вул. Соборна, 27в, після чого шляхом переказу через мобільний додаток «monobank» з власної банківської карти № НОМЕР_3 сплатив невстановленій в ході досудового розслідування особі грошові кошти в сумі 7200 гривень на банківську картку № НОМЕР_4 .
05 січня 2026 року в денний час доби, більш точний час під час досудового розслідування встановити неможливо, ОСОБА_4 , попередньо отримавши смс-повідомлення в мобільному додатку «Нова Пошта» про надходження посилки від невстановленої в ході досудового розслідування особи (м.т. +380775554887) з номером товарно-транспортної накладної № 20451337746534, у відділенні № 2 ТОВ «Нової Пошти», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Васильківка, вул. Соборна, 27в, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої обмежено, отримав вказану посилку, чим здійснив незаконне придбання психотропної речовини, обіг якої обмежено - «метамфетамін», без мети збуту. Не зупиняючись на досягнутому, діючи незаконно, ОСОБА_4 оглянув вміст останньої, чим переконався у тому, що в ній зберігається особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої обмежено - «метамфетамін», та, зберігаючи вказану психотропну речовину при собі у пластиковій коробці, яку поклав до власної наплічної сумки, покинув приміщення вищевказаного відділення з метою подальшого слідування в напрямку с. Новокасянівка Запорізького району Запорізької області, таким чином почав незаконно зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін», у великих розмірах, без мети збуту.
06 січня 2026 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання раніше придбаної ним психотропної речовини, без мети збуту, утримуючи вказану речовину із моменту її незаконного придбання при собі, а саме: два зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору, які зберігав у пластиковій коробці, що знаходилась у власній наплічній сумці, на транспортному засобі «ВАЗ-2121», під керуванням ОСОБА_6 , у якості пасажира рухався в напрямку с. Новокасянівка Запорізького району Запорізької області, де о 09 годині 13 хвилин під час проїзду блокпоста З-03, який розташований на 59 км автомобільної дороги «Запоріжжя - Донецьк» поблизу селища Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області був зупинений працівниками поліції для перевірки документів та багажу.
Після чого у період часу з 11 години 46 хвилин по 11 годину 59 хвилин 06 січня 2026 року працівниками поліції проведено огляд місця події на території блокпоста З-03, який розташований на 59 км автомобільної дороги «Запоріжжя - Донецьк» поблизу селища Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, під час якого у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено кристалічну речовину світло-бежевого кольору в середині полімерного зіп-пакету та кристалічну речовину світло-рожевого кольору в середині полімерного зіп-пакету, що поміщений ще до одного полімерного зіп-пакету, в яких міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено – «метамфетамін», загальна маса якої складає 1,6741 г (в перерахунку на основу), що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» є великим розміром.
Такі дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту. 
04 лютого 2026 року між прокурором-стажистом на посаді прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України. 
Згідно даної угоди прокурор-стажист на посаді прокурора ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні в обсязі врученого йому письмового повідомлення про підозру та обвинувального акту.
Сторони врахували, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, в ході досудового розслідування встановлено ряд обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 : щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання своєї винуватості, шкода даними кримінальними правопорушеннями завдана лише державним та суспільним інтересам, що відповідно до ч.4 ст. 469 КК України дозволяє укладення даного виду угоди. Також сторони врахували, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий. Зважаючи вказані відомості, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн.
В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, вважаючи її такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, а також просив призначити обвинуваченому узгоджене покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні свою вину визнав повністю. Також він повідомив, що йому зрозумілий характер пред`явленого обвинувачення, обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості відповідають дійсності. Він підтвердив, що дійсно власноручно і добровільно підписував угоду про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, наслідки невиконання цієї угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, йому були роз`яснені та зрозумілі. У вчиненому він щиро розкаявся, просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджене покарання у вигляді штрафу.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене покарання. 
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Відповідно до абз. 6 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором-стажистом на посаді прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 04 лютого 2026 року, відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.309 КК України, і відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, є нетяжким злочином.
Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не одружений, не має на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей, є військовослужбовцем, на обліку і під наглядом у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проходження служби, цілком розуміє права, визначені абз. 1 - 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання зобов`язань, взятих на себе відповідно до угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання винуватості.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України не встановлено.
Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 04 лютого 2026 року, укладеної між прокурором-стажистом на посаді прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .
У той же час, зважаючи на вказані вище відомості про особу обвинуваченого, а також враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, для досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.
Запобіжний захід обвинуваченому на час розгляду справи не обрано.
Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не завдана.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування було проведено судову експертизу, витрати на проведення якої складають 1782,80 грн. Дані витрати відповідно до ст.118 та ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат і згідно зі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. 
Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314 ч. 3 п. 1, 373-374, 468-470, 472, 474, 475, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 04 лютого 2026 року, укладену між прокурором-стажистом на посаді прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 , затвердити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Стягнути із  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок.
Речові докази:
- об`єкти №1 і №2 масами 1,2185 г та 1,0858 г, у яких виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено — метамфетамін, які у первинному упакуванні поміщені у сейф-пакет № 6635833, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Відділення поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області – знищити;
- DVD-R диск, на якому знаходиться відеофайл VNP3_10_00001020260106091316_0133.mp4 розміром 328096 Кб, який зберігається у матеріалах кримінального провадження – залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_8