Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
Справа № 126/2229/25
Провадження № 2-о/126/25/2026
"23" лютого 2026 р. 
м. Бершадь
Бершадський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Рудя О. Г. 
із секретарем Кучанською В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення, 
ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
В обгрунтування заявлених вимог заявниця ОСОБА_1 зазначає, що вона являється донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується її копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , від 21.06.2005, яке видано Баланівською сільською радою Бершадського району Вінницької області. 
У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, її батько ОСОБА_4 , 05.01.2024 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав ЗСУ, під час мобілізації та в подальшому проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 , на посаді навідника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти 3 механізованого батальйону вказаної військової частини.
У період з 15.03.2024 по 19.03.2024 ОСОБА_4 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується відповідною довідкою № 289 від 30.08.2024. 
19.03.2024 її матері ОСОБА_2 було адресовано сповіщення про смерть № 1104, згідно якого, останню повідомлено, що її чоловік старший солдат ОСОБА_4 1977 р.н., навідник 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 05.01.2024, ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Часів Яр, Бахмутського району Донецької області. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2024 № 157 старшого солдата ОСОБА_4 , колишнього навідника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті мінно-вибухової травми, ушкоджень внаслідок військових дій, виключено зі списків особового складу частини. Визначено його смерть пов`язаною із виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини).
Після загибелі батька вона, як член сім`ї загиблого військовослужбовця, звернулася із заявою щодо призначення їй одноразової грошової допомоги. 
Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.05.2025 № 45/д., розглянувши подані нею документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 – дочки померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого 19.03.2024 у період дії воєнного стану, старшого солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 02.04.2024 та витягу ВЛК від 13.11.2024 № 3111.
Також у даному висновку, їй було роз`яснено, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану», одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У редакції статті 16-1 згаданого Закону, чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився в друге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», або згідно статті 31 частини першої згаданого Закону, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Відповідно до наданих документів вона не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого.
Також за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітня дочка загиблого військовослужбовця непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на його утриманні.
З огляду на викладене, її документи повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця. 
Так, у відповідності до її свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , від 21.06.2005, виданого Баланівською сільською радою Бершадського району Вінницької області, її батьком являється ОСОБА_4 , матір`ю – ОСОБА_2 . 
Шлюб між її батьками було зареєстровано 13 листопада 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 13.11.2003 було зроблено актовий запис № 27 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 . 
У даному шлюбі також народилася її молодша сестра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Протягом свого життя вона проживала разом із батьками у с. Баланівка Гайсинського району Вінницької області у їх житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , де проживає і на теперішній час із матір`ю та молодшою сестрою. 
Вона навчалася у Баланівському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів, здобувши повну загальну середню освіту в 2022 році, про що 10.06.2022 отримала свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти серії НОМЕР_7 . 
У зв`язку із повномасштабним вторгненням військ Російської Федерації до України, вона вирішила тимчасово не вступати на навчання до вищого навчального закладу та залишилася проживати із батьками, перебуваючи на їх утриманні, власної сім`ї – не створила. 
Основним джерелом доходу сім`ї були кошти, які заробляв батько ОСОБА_4 , працюючи охоронником ПАТ «Зернопродукт», а з липня 2021 року різноробочим на сезонних роботах у вказаному підприємстві. Її мати ОСОБА_2 офіційно не працювала, для підтримання матеріального стану сім`ї займалася побутом та вела підсобне господарство. Після мобілізації батька до лав ЗСУ він передав свою зарплатну карту її матері щоб вона могла забезпечувати сім`ю та дітей усім необхідним. 
На момент загибелі батька ОСОБА_4 , вона була повнолітньою, однак власного доходу не мала, а тому матеріальна допомога, яку вона утримувала від батька на своє утримання, проживаючи із ним однією сім`єю, являлась її основним і постійним джерелом засобів до існування. 
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні їй необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Просить встановити факт, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , станом на дату його загибелі, який загинув  ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання.
Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Ткач І.І. надала клопотання, в якому заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи здійснювати без участі заявниці ОСОБА_1 та без її участі, як представниа заявниці, за наявними у справі доказами.
Заінтересована особа ОСОБА_2 надала заяву, в якій просить розгляд цивільної справи здійснювати в її відсутність. Просить задовольнити заявлені у справі вимоги, встановити факт, що її дочка ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_4 станом на дату його загибелі ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки дочка з народження і до теперішнього часу проживала з ними, як батьками однією сім`єю, не мала власного доходу та своєї сім`ї, а тому допомога, яку вона отримувала від батька була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Балтак Д.О. надав заяву, в якій просить врахувати, що заявниця не належить до жодної з категорій отримувачів одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку з чим слід відмовити у задоволенні вказаної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.
Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 Запорожченко О.М. надала письмові пояснення у справі, згідно з якими у справі, що розглядається, ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту її перебування на утриманні її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 при участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії Російської Федерації. Метою встановлення вказаного юридичного факту ОСОБА_1 зазначила призначення отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як особи, що перебувала на утриманні загиблого. В даній справі слід дійти до обгрунтованого висновку про те, що заявниця не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту надання ОСОБА_4 матеріальної допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів для існування. Будь-яких доказів надання ОСОБА_4 матеріальної допомоги на утримання заявниці, зокрема шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок заявниці чи в інший спосіб суду не надала. Військова частина НОМЕР_1 вважає, що надані заявницею докази не є безспірним підтвердженням факту надання її батьком матеріальної допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів для існування. Заявниця не надала доказів щодо своїх доходів. Просить врахувати ці пояснення і прийняти законне та обгрунтоване судове рішення у даній справі.
Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомила.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, суд, вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд виходить з наступного.
Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 являється донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2 від 21.06.2005, яке видане Баланівською сільською радою Бершадського району Вінницької області. 
У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, батько заявниці ОСОБА_4 05.01.2024 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав ЗСУ, під час мобілізації та в подальшому проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 на посаді навідника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти 3 механізованого батальйону вказаної військової частини.
У період з 15.03.2024 по 19.03.2024 ОСОБА_4 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується відповідною довідкою № 289 від 30.08.2024. 
19.03.2024 матері заявниці ОСОБА_2 було адресовано сповіщення про смерть № 1104, згідно якого останню повідомлено, що її чоловік старший солдат ОСОБА_4 , 1977 р.н., навідник 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 05.01.2024, ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Часів Яр Бахмутського району Донецької області. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2024 № 157 старшого солдата ОСОБА_4 , колишнього навідника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті мінно-вибухової травми, ушкоджень внаслідок військових дій, виключено зі списків особового складу частини. Визначено його смерть пов`язаною із виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини).
Після загибелі батька заявниця, як член сім`ї загиблого військовослужбовця, звернулася із заявою щодо призначення їй одноразової грошової допомоги. 
Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.05.2025 № 45/д, розглянувши подані заявницею документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 – дочки померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого 19.03.2024 у період дії воєнного стану, старшого солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 02.04.2024 та витягу ВЛК від 13.11.2024 № 3111.
Також у даному висновку, заявниці було роз`яснено, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану», одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У редакції статті 16-1 згаданого Закону, чинній на дату смерті військовослужбовця, зазначено, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився в друге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», або згідно статті 31 частини першої згаданого Закону, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого.
Також за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітня дочка загиблого військовослужбовця непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на його утриманні.
З огляду на викладене, документи ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця. 
Так, у відповідності до свідоцтва про народження заявниці серії НОМЕР_2 від 21.06.2005, виданого Баланівською сільською радою Бершадського району Вінницької області, її батьком являється ОСОБА_4 , матір`ю – ОСОБА_2 . 
Шлюб між батьками заявниці було зареєстровано 13.11.2003, про що в книзі реєстрації актів про одруження 13.11.2003 було зроблено актовий запис № 27 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 . 
У даному шлюбі також народилася молодша сестра заявниці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . 
Протягом свого життя заявниця проживала разом із батьками у с. Баланівка Гайсинського району Вінницької області у їх житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , де проживає і на теперішній час із матір`ю та молодшою сестрою. 
Навчалася заявниця ОСОБА_1 у Баланівському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів, здобувши повну загальну середню освіту в 2022 році, про що 10.06.2022 отримала свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти серії НОМЕР_7 . 
У зв`язку із повномасштабним вторгненням військ Російської Федерації до України, заявниця вирішила тимчасово не вступати на навчання до вищого навчального закладу та залишилася проживати із батьками, перебуваючи на їх утриманні, власної сім`ї – не створила. 
Основним джерелом доходу сім`ї були кошти, які заробляв її батько ОСОБА_4 , працюючи охоронником ПАТ «Зернопродукт», а з липня 2021 року різноробочим на сезонних роботах у вказаному підприємстві. Мати заявниці ОСОБА_2 офіційно не працювала, для підтримання матеріального стану сім`ї займалася побутом та вела підсобне господарство. Після мобілізації батька заявниці до лав ЗСУ він передав свою зарплатну карту матері заявниці, щоб вона могла забезпечувати сім`ю та дітей усім необхідним. 
На момент загибелі батька заявниці ОСОБА_4 , заявниця була повнолітньою, однак власного доходу не мала, а тому матеріальна допомога, яку вона утримувала від батька на своє утримання, проживаючи із ним однією сім`єю, являлась її основним і постійним джерелом засобів до існування. 
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Заявниця зазначила, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні їй необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частиною першою статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з підпунктом 1 пункту другого статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Тобто подія смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби і подія смерті військовослужбовця під час проходження військової служби є визначеними законом підставами для призначення допомоги.
Указана одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у статті 16-1 Закону № 2011-XII. За приписами вказаної норми у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до СК України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У частинах першій, другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Необхідно врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус впливає на можливість реалізації заявницею прав у сфері соціального забезпечення.
Згідно із статтею 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 
Відповідно до частини першої статі 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Законом України від 29 липня 2022 року № 2489-ІХ (набрав чинності 25 серпня 2022 року) викладено текст статті 16-1 Закону № 2011-XII у новій редакції, якою, зокрема, визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Законом України від 09 грудня 2023 року № 3515-ІХ статтю 16-1 Закону № 2011-XII (набрав чинності 29 березня 2024 року) викладено в новій редакції, відповідно до частини четвертої якої до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Однак на момент смерті батька заявниці 19 березня 2024 року діяла попередня редакція статті 16-1 Закону № 2011-XII.
Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2024 року в справі № 201/14776/23, що спростовує відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 3 СК України стосовно можливості встановлення факту спільного проживання повнолітньої дочки з батьком однією сім`єю, а також можливості віднесення особи, яка не є дитиною в розумінні статті 6 СК України, до сім`ї батьків.
Отже, на дату виникнення спірних правовідносин для досягнення такої мети, як отримання повнолітньою дочкою загиблого військовослужбовця одноразової виплати відповідно до положень Постанови № 168, статті 16-1 Закону № 2011-XII, підлягав установленню факт того, чи є повнолітня дочка утриманцем загиблого (померлого) військовослужбовця .
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній станом на день виникнення даних правовідносин, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Конституційний Суд України, який у відповідності до ст. 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України, у своєму рішення від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» зробив висновок, зокрема, про наступне:
«Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать: а) неповнолітні; б) непрацездатні; в) інші особи, яких військовослужбовець зобов`язаний утримувати за законом; г) вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх справ), стажисти до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними віку, встановленого для таких членів сім`ї військовослужбовця, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника; д) працездатні члени сім`ї військовослужбовця, що зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками військовослужбовця, які не досягли 8-річного віку, за інвалідом першої групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та визначеними законом іншими видами трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який надає члену сім`ї військовослужбовця право на трудову пенсію; е) інші особи, визнані утриманцями у встановленому порядку. У разі переведення військовослужбовця для подальшого проходження служби або навчання в інший населений пункт його утриманцями до надання житла сім`ї треба вважати і тих членів його сім`ї, які перебували раніше на утриманні військовослужбовця і залишились тимчасово проживати за попереднім місцем служби.».
Так, Конституційний Суд України у вищевказаному рішенні висловив, зокрема, наступну юридичну позицію:
«…У Конституції України терміни «сім`я», «члени сім`ї», «родичі», «сімейне життя», «утримання» тощо без визначення змісту вживаються неодноразово. Фундаментальним правовим підґрунтям тлумачення понять «член сім`ї», «член сім`ї», який проживає з працівником міліції, «член сім`ї», який перебуває на утриманні військовослужбовця, є визнання Конституцією України людини найвищою соціальною цінністю (стаття 3), проголошення України соціальною державою (преамбула, стаття 1), гарантування громадянам права на соціальний захист, на рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму (стаття 46), на соціальний захист громадян, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (стаття 17), закріплення права кожного на житло (стаття 47), на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (стаття 48), на вільний вибір місця проживання (стаття 33). Важливе значення для розуміння терміна «член сім`ї» мають конституційні положення про ґрунтування шлюбу на вільній згоді жінки і чоловіка, про рівні права і обов`язки кожного із подружжя у шлюбі та сім`ї (стаття 51), про рівність дітей у правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза шлюбом (стаття 52), та інші конституційні норми і принципи…»;
«…Що ж до терміна «член сім`ї», який перебуває на утриманні військовослужбовця, то поняття «утримання» вживається у Конституції України у формулюванні обов`язку батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51), обов`язку держави утримувати дітей-сиріт (стаття 52) і тісно пов`язується з обов`язком піклування (батьків про дітей, повнолітніх дітей про непрацездатних батьків). Але у цілому національне законодавство чіткого визначення поняття «утриманство» не містить…»;
«…Важливі положення щодо розуміння поняття «утриманство» та похідних від нього термінів «утримання», «утриманець» тощо містять стаття 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і стаття 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ». Цими статтями передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування…»;
У встановленому законом чи іншими нормативними актами порядку до числа утриманців військовослужбовця можуть бути віднесені і ті члени його сім`ї, які впродовж тривалого часу не отримують заробітної плати, стипендії, пенсії, інших належних їм виплат, працездатні члени сім`ї, які офіційно зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу або визнані безробітними.
Із законодавства України випливає, що деякі обмеження для осіб, що належать до категорії «член сім`ї», який перебуває на утриманні військовослужбовця, щодо віку, працездатності і сукупного середньомісячного доходу доповнюються обов`язковою вимогою спільного проживання. 
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Заявниця проживала разом з батьком до дня його смерті за однією адресою, не мала власного самостійного доходу, допомога, яку вона отримувала від батька, була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.
Встановлення юридичного факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, необхідно заявниці для реалізації нею права на отримання матеріальних виплат та інших гарантій з боку держави, передбачених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Аналізуючи вищенаведене, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені судом, суд приходить до висновку, що суду надано достатньо належних та достовірних доказів для встановлення факту, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , станом на дату його загибелі, який загинув  ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви у повному обсязі.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Отже, судові витрати суд залишає за заявницею.
На підставі ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст.ст. 16, 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", ст.ст. 3, 6 СК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_10 , АДРЕСА_2 ), військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_11 , селище Бабанка Уманського району Черкаської області), Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, проспект Повітряних сил 6, м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , станом на дату його загибелі, який загинув  ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. Г. Рудь