МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2026 р.  	№ 400/8581/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючогосудді Дерев`янко Л.Л. за участю секретаря судового засідання Токарської Г.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 	

до відповідача	ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної шкоди в розмірі 350 000,00 грн,	

ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) з вимогами:
визнати протиправним здійснення ІНФОРМАЦІЯ_2 загального обліку військовозобов`язаних відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого 01 червня 2005 року виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 утриматись від здійснення загального обліку військовозобов`язаних відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого 01 червня 2005 року виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 
визнати протиправним надсилання ІНФОРМАЦІЯ_2 до Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області звернення від 04.04.2025 №Е1848377, що зареєстровано в Інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» 04.04.2025 за №4282, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 
визнати протиправним внесення ІНФОРМАЦІЯ_2 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ) відомостей про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , правил військового обліку;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 знищити внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ) відомості про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , правил військового обліку;
стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду в розмірі 350000,00 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп., завдану ОСОБА_1 незаконними діями ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1) протиправним здійсненням загального обліку військовозобов`язаних відносно ОСОБА_1 як особи, яку 01.06.2005 виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 2) протиправним надсиланням до органу поліції звернення щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення мене до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 3) протиправним внесенням до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ) відомостей про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
ІІ. Виклад позицій учасників справи
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 06.05.2024 відповідачем видано позивачу тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, в якому зазначено про « 01.06.2005 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 за ст. 37 п. 6.6. ЗУ Про ВО та ВС». Проте, в 2025 році позивачу стало відомо, що він взятий на військовий облік і відносно нього здійснюється загальний облік. Позивач вважає, що підстав для такого обліку немає, оскільки він не є військовозобов`язаним, заяву про взяття на облік не подавав, до ТЦК та СП з метою постановки на облік не звертався. Позивач звертає увагу суду, що він не відповідає критеріям осіб, які відповідно до ст. 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-XII підлягають взяттю на військовий облік. Також, позивач зауважує, що позиція відповідача є суперечливою з огляду на той факт, що він викликав позивача повісткою для взяття на облік, тобто визнав неперебування на обліку, а після цього взяв на такий облік самостійно без явки позивача. Крім того, позивач вважає протиправним надсилання звернення ІНФОРМАЦІЯ_7 до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення позивача до ТЦК та СП без передбачених законом підстав, чим порушено або здійснюється посягання на конституційні права, гарантовані статтею 27, 28, 29, 32, 62 Конституції України. З цих же підстав позивач вважає неправомірними дії відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ) відомостей про порушення позивачем правил військового обліку. Мотивуючи вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 350000,00 грн, позивач зазначив, що зазнав душевних страждань, які полягають у перенесенні стресу, викликаного непрогнозованою ситуацією протиправного (кримінального) характеру та непередбачуваною поведінкою відповідача, тривалим та значним психічним напруженням, стурбованістю і тривогою, перенесення глибокого відчуття несправедливості та розчарування, викликаного протиправною поведінкою відповідача.
Відповідач проти позову заперечив, у відзиві зазначив, що позивач є військовозобов`язаним та з 20.05.2024 року перебуває в ІНФОРМАЦІЯ_8 на загальному обліку військовозобов`язаних, які перебувають в запасі. 08.04.2025 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформована повістка № 3104158 про виклик позивача для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_9 на 18.04.2025. Після того як військовозобов`язаний не з`явився у встановлений термін та час, без поважних причин, формується звернення до органів Національної поліції щодо порушення військового обліку на підставі фіксування порушення правил військового обліку працівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП). Після отримання такого звернення, органи поліції здійснюють розшук та доставляють порушника до ТЦК та СП для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення передбачених статтями 210, 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Отже протиправних дій з боку ІНФОРМАЦІЯ_9 не було.
У відповіді на відзив позивач звернув увагу суду на те, що дійсно 19.04.2025 він отримав повістку, але прибути до ІНФОРМАЦІЯ_9 на 18.04.2025 року о 09.00 годині вже було неможливим. Проте, факт надсилання повістки від 08.04.2025 не спростовує, на думку позивача, неправомірності оспорюваних дій відповідача в частині надсилання до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області звернення від 04.04.2025 №Е1848377 про здійснення адміністративного затримання та доставлення його до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що відбулось за чотири дні до надсилання повістки №3104158 від 08.04.2025.
Інших заяв по суті до суду не надходило
ІІІ. Рух справи
Ухвалою суду від 15.08.2025 відкрито провадження в адміністративній справі.
Ухвалою від 19.08.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід судді Дерев`янко Л.Л.
Ухвалою від 19.08.2025 частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів у Міністерства оброни України, ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Ухвалою від 19.08.2025 відмовлено в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів з метою обмеження публічного доступу до інформації, що міститься в документах суду та учасників, що підлягають оприлюдненню.
Ухвалою суду від 19.08.2025 перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.09.2025. 
В зв`язку з неявкою у підготовче судове засідання представника відповідача, суд відклав проведення за сідання на 09.10.2025.
Ухвалою від 24.09.2025 суд повторно витребував докази у відповідача.
Ухвалою від 26.09.2025 суд відмовив позивачу у задоволенні клопотання про тимчасове вилучення доказів.
Підготовче засідання 09.10.2025 проведено без участі представника відповідача, належним чином повідомленого про час і дату судового засідання.
Суд ухвалою від 09.10.2025 відмовив у задоволенні клопотання позивача про застосуванні заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів, застосував штраф за невиконання ухвал суду про витребування доказів у розмірі 908,40 грн.
Ухвалою від 27.10.2025 позовну заяву в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 350000,00 грн., завданими протиправними діями суд на підставі заяви позивача залишив без розгляду.
Ухвалою від 27.10.2025 суд продовжив за клопотанням позивача підготовче провадження строком на 30 днів.
Ухвалою від 27.10.2025 суд частково задовольнив клопотання позивача про витребування доказів у Міністерства оборони України.
Ухвали про витребування доказів відповідачем і Міністерством оборони України виконані в листопаді 2025 року.
Ухвалою від 27.11.2025 суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду по суті на 08.01.2026
В судове засідання 08.01.2026 з`явився позивач, який надав пояснення і підтримав свою правову позицію, викладену в заявах по суті.
Судове засідання, призначене на 15.01.2026, 16.02.2026 не відбулись за клопотанням позивача.
В судових засіданнях 12.03.2025, 19.03.2026 суд дослідив письмові докази.
В судовому засіданні 06.04.2026 суд завершив розгляд справи, перейшов до стадії ухвалення рішення.
16.04.2026 суд оголосив вступну і резолютивну частину ухвали про закриття провадження у справі у частині вимог.
Повний текст ухвали складено 16.04.2026.
16.04.2026 суд оголосив вступну і резолютивну частину рішення .
Повний текст рішення складено 16.04.2026
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 у справі № м400/6465/25 за позовом ОСОБА_1 ДО ІНФОРМАЦІЯ_9 встановлені наступні обставини: 
«позивач виключений з військового обліку за ст.37 ч. 6 п. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», редакції Закону станом на 06.03.2018 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 .У зв`язку із виключенням з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачу було видано тимчасове посвідчення, замість військового квитка, в якому проставлена відмітка з печаткою та підписом про виключення з військового обліку.
ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_7 ) на ім`я позивача оформлено та видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 взамін старого з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, відповідно до якого в графі 13 «ВІДМІТКИ ПРО ВІЙСЬКОВИЙ ОБЛІК» містяться відмітки: «взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_7 - 01.06.2005»; «знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_7 - 01.06.2005». А у графі 14 міститься запис: « 01.06.2005 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 за ст. 37 п. 6.6. ЗУ Про ВО та ВС». Зазначений військово-обліковий документ оформлено та видано ІНФОРМАЦІЯ_7 з використанням засобів Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, облікова картка з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, в якому містились відповідні відомості про виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних та правовий статус «невійськовозобов`язаний».
У зв`язку з вказаними обставинами, представником позивача направлено запит. Листом ІНФОРМАЦІЯ_9 від 25.02.2025 № 2663 повідомлено, що позивач є військовозобов`язаним та зобов`язаний стати на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 або можу потрапити до розшуку за неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_9 по повістці. До листа додано роздруківку відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ), облікова картка з штрихкодовим ідентифікатором *30012 0230680883100041*, з моїми персональними даними станом на 04.03.2025, де зазначено:загальна інформація: « ОСОБА_1 Стоїть на обліку: ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , обл. Тип картотеки: Картотека осіб, які зобов`язані стати на військовий облік Тип підкартотеки: Були раніше засуджені до позбавлення волі за скоєння тяжких або особливо тяжких злочинів»; в розділі 37 /Відмітки про взяття, зняття або виключення з обліку/ міститься запис: «Взято на військовий облік 01.06.2005 15:38 у ІНФОРМАЦІЯ_10 (аб. 12 п. 2 ч. 1 ст. 37) які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань». Інших записів в розділі 37 Реєстру не міститься»
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Листом від 22.03.2025 №3869 відповідач на досудову вимогу позивача повідомив, що позивач стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , тип картотеки: в картотеці осіб, які зобов`язані стати на військовий облік, підкартотека: особи, які були раніше засуджені /дата вироку: 06.08.2003 року, Первомайський Міськрайонний суд, ст.289, ч.З/. Відповідно до ст.37 п.1 п.п 2 Закону України №2232 «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами, які внесені Законом № 3633-ІХ від 11.04.2024 року позивачу запропоновано особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_9 01.04.2025 року на 9.00 для поновлення даних/повістка №000256 від 22.03.2025 року/ додається. 
Листом ІНФОРМАЦІЯ_9 від 05.04.2025 №4671 на запит позивача на інформацію повідомлено, що відповідно до даних, наявної інформації в реєстрах та базах (банках) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС та ЗСУ військовозобов`язаний ОСОБА_3 не завершив уточнення даних, а саме: звірку паперового військово-облікового документа з даними реєстру ІАС ОБЕРІГ- не провів, військово-лікарську комісію - не пройшов, особистої явки до ІНФОРМАЦІЯ_11 протягом 2022 -2025 років - не було. 
Листом Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 14.04.2025 №64181-2025 на запит позивача на інформацію повідомлено, що 04.04.2025 року надійшло звернення на адресу Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі – Первомайський РВП ГУНП в Миколаївській області) про необхідність доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який до нинішнього часу не з`явився без поважних причин, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 210 КУпАП. Дане звернення було зареєстровано до ІКС ІПНП за № 4282 від 04.04.2025 р. 
В листі зазначається також, що в квітні місяці поточного року під час відпрацювання даного повідомлення під час телефонної розмови дільничний офіцер поліції Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області повідомив позивача, що він знаходиться в розшуку через порушення правила військового обліку згідно ст. 210 КУпАП та наголосив на необхідність з`явитися в місцевий територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. 
Листом ІНФОРМАЦІЯ_9 від 14.04.2025 №5059 на запит позивача на інформацію повідомлено, що відповідно до даних, наявної інформації в реєстрах та базах (банках) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС та ЗСУ військовозобов`язаний ОСОБА_3 не завершив уточнення даних, а саме: звірку паперового військово-облікового документа з даними реєстру ІАС ОБЕРІГ- не провів, військово-лікарську комісію - не пройшов, особистої явки до ІНФОРМАЦІЯ_9 протягом 2022 - 2025 років - не було. Також, в листі зазначено, що повістки за №000256, 000283, направлені Укрпоштою за адресою, отримані. До ІНФОРМАЦІЯ_9 - не прибув /07.03.2025, 01.04.2025/. Автоматично інформаційно-аналітичною системою ЗСУ «ОБЕРІГ», ОСОБА_3 , був зарахований 04.04.2024 року в категорію ПОРУШНИК військового обліку та переданий в розшук до органів Національної поліції з метою доставки.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_9 від 21.04.2025 №5432 на запит позивача на інформацію повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , станом на 22 квітня 2025 року є порушником військового обліку, підлягає призову на військову службу під час мобілізації; за станом здоров`я – ПРИДАТНИЙ до військової служби відповідно до наказу МО України №2-1994 року; - підлягає адміністративному затриманню та доставці громадянина до ТЦК на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
V. Джерела права і оцінка суду
5.1. Щодо позовної вимоги про визнання протиправним здійснення відповідачем загального обліку військовозобов`язаних відносно позивача. 
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном врегульовано «Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України
від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі – Порядок № 1487).
Відповідно до п. 3 Порядку № 1487 для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
За нормою 14-3 Порядку № 1487 громадяни України чоловічої статі віком від 25 до 60 років, які не перебувають на військовому обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (крім випадків, коли такі громадяни не беруться на такий облік відповідно до законодавства), беруться на такий облік на підставі відомостей, отриманих Міноборони шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного демографічного реєстру, відомчої інформаційної системи ДМС, інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів “Трембіта” відповідно до статті 14 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”.
Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.
В свою чергу ст. 1 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів” передбачає, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
З аналізу зазначених норм вбачається, що облік відомостей щодо взяття і виключення з військового обліку здійснюється в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Суд враховує, що 21.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка розглянута в межах справи № 400/6465/25. 
Рішенням від 19.12.2025 суд визнав протиправним внесення ІНФОРМАЦІЯ_7 після 06 травня 2024 року змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ) щодо ОСОБА_1 , в обліковій картці з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*,а саме: внесення запису наступного змісту: « ОСОБА_1 . Стоїть на обліку: ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_5 картотеки: Картотека осіб, які зобов`язані стати на військовий облік Тип підкартотеки: Були раніше засуджені до позбавлення волі за скоєння тяжких або особливо тяжких злочинів»; внесення запису в розділі 34 /Відомості про медичний огляд/ Реєстру наступного змісту: «(до 01.07.2015)»; внесення запису в розділі 37 /Відмітки про взяття, зняття або виключення з обліку/ Реєстру наступного змісту: « 15:38 у ІНФОРМАЦІЯ_8 (аб. 12 п. 2 ч. 1 ст.37) які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань»;
зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_7 вилучити відомості про ОСОБА_1 , що внесені після 06 травня 2024 року до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр Оберіг),облікова картка з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, а саме: запис наступного змісту: « ОСОБА_1 . Стоїть на обліку: ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_5 картотеки: Картотека осіб, які зобов`язані стати на військовий облік Тип підкартотеки: Були раніше засуджені до позбавлення волі за скоєння тяжких або особливо тяжких злочинів»; запис в розділі 34 /Відомості про медичний огляд/Реєстру наступного змісту: «(до 01.07.2015)»; запис в розділі 37 /Відмітки про взяття, зняття або виключення з обліку/ Реєстру наступного змісту: « 15:38 у ІНФОРМАЦІЯ_7 (абз.12 п.2 ч.1 ст.37) які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань»;
визнав протиправним знищення (вилучення) ІНФОРМАЦІЯ_7 після 06 травня 2024 року з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ) відомостей щодо ОСОБА_1 , в обліковій картці з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, а саме: запис в розділі 36 /Військовий квиток (тимчасове посвідчення) видано/ Реєстру: про видачу 06.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім`я ОСОБА_1 , тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*; запис в розділі 37 /Відмітки про взяття, зняття або виключення з обліку/ Реєстру: про виключення 01.06.2005 року ОСОБА_1 , з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 за ст.37 п. 6.6. ЗУ Про ВО та ВС;
зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_7 внести (відновити) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ) відомості щодо ОСОБА_1 , облікова картка з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, а саме: запис в розділі 36 /Військовий квиток (тимчасове посвідчення) видано/ Реєстру: про видачу 06.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 на ім`я ОСОБА_1 , тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*; запис в розділі 37/Відмітки про взяття, зняття або виключення з обліку/ Реєстру: про виключення 01.06.2005 року ОСОБА_1 , з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 за ст. 37 п. 6.6. ЗУ Про ВО та ВС.
З огляду на вимоги офіційного з`ясування обставин справи, суд по справі № 400/6465/25 дослідив і оцінив обставини щодо: виключення позивача з військового обліку, відношення до військового обов`язку, повторного взяття на облік.
За результатами такого дослідження і оцінки суд виснував, що дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_9 щодо взяття позивача на військовий облік є протиправними.
З тексту позовних заяв по справі № 400/6465/25 і по цій справі суд встановив, що фактичні підстави позову є ідентичними і стосуються виключення позивача 01.06.2005 з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» і взяття його на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_7 в 2024 році.
В обох позовах ОСОБА_1 в обґрунтування своєї позиції посилається на те, що він не є військовозобов`язаним і не підлягає постановці на облік.
Рішенням по справі № 400/6465/25 порушені права позивача були поновлені шляхом зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ) в частині відомостей про ОСОБА_1 . 
В цій справі позивач визначив предметом позову визнання протиправним здійснення загального обліку відповідачем відносно нього. 
Враховуючи, що для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів і судовим рішенням від 19.12.2025, яке набрало законної сили, поновлено права позивача шляхом внесення змін до цього реєстру, зокрема, шляхом вилучення відомостей про взяття його на військовий облік, суд вважає, що внесенням таких змін вирішено і питання загального обліку відносно позивача.
Тобто, задовольняючи позов в справі № 400/6465/25, суд встановив протиправність загального обліку військовозобов`язаних відносно позивача, яке було необхідною передумовою для зобов`язання відповідача виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про взяття ОСОБА_1 на облік як військовозобов`язаного. 
За змістом частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частин першої та третьої статті 124 Основного Закону України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди (частина четверта статті 125 Конституції України).
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.
При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Згідно з частинами першою та другою статті 5 КАС України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень; формами захисту, зокрема, є визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
За змістом пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваними діями, рішенням або бездіяльністю прав, свобод або інтересів позивача.
Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.
Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
Порушення вимог закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не є самостійною підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою для цього є, серед іншого, доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального чи нематеріального блага (законного інтересу) або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право якої порушені цим рішенням.
Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту адміністративним судом є наявність порушення дією, рішенням або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду; порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально вираженого права чи інтересу особи, яка стверджує про їх порушення; вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному та нематеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача; під час розгляду кожної справи суд повинен встановити, чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання адміністративного судочинства.
Вищенаведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10 квітня 2012 року у справі № 21-1115во10, та Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постановах від 15 серпня 2019 року у справі № 822/450/16, від 10 лютого 2021 року у справі № 640/14623/20, від 18 березня 2021 року у справі № 826/3932/17, від 19 травня 2021 року у справі № 826/13229/16, від 21 грудня 2021 року у справі № 370/2759/18, від 14 лютого 2022 року у справі № 210/3729/17 та від 28 липня 2022 року у справі № 640/31850/20.
Підсумовуючи викладене суд повторює, що з моменту набрання законної сили рішенням у справі № 400/6465/25 про зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення позивача з військового обліку, такий облік не може здійснюватися і додатковий судовий захист, про який позивач просить в цій справі, не потрібен.
З огляду на відсутність порушення прав та законних інтересів позивача, що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові, суд вважає, що позов в цій частині не підлягає задоволенню.
Щодо похідної позовної вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_9 утриматись від здійснення загального обліку військовозобов`язаних відносно позивача, суд зазначає, що у цьому контексті право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке виникає у суб`єкта лише в момент їх порушення або оспорювання. Судовий захист не може бути спрямований на майбутнє. 
Тому захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень, при цьому суд не здійснює превентивного захисту.
Отже ці позовні вимоги задоволенню не підлягають.
5.2. Щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_9 направити до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача до ТЦК та СП
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025 по справі № 400/5725/25 визнано протиправним звернення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 04.04.2025 до Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо здійснення адміністративного затримання ОСОБА_1 , та доставлення його до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Отже, протиправність звернення відповідача від 04.04.2025 не є спірною у межах правовідносин, що розглядаються, та в силу конституційного принципу обов`язковості судового рішення повторному доказуванню чи правовій оцінці не підлягає.
Питання про відновлення порушеного права позивача в спосіб, визначений позивачем в цій справі, в межах справи № 400/5725/25 позивач не заявляв, суд не розглядав.
Суд враховує, що обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Оцінюючи визначений позивачем спосіб захисту порушеного права суд вважає його ефективним, тобто таким, що призводить до потрібних результатів, наслідків. Також, на думку суду, цей спосіб захисту є належним, адекватним і відповідним рішенню у справі № 400/5725/25. 
Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню
5.3. Щодо позовної вимоги визнати протиправним внесення ІНФОРМАЦІЯ_7 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ) відомостей про порушення позивачем правил військового обліку.
Пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Таким чином, до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил обліку.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не притягався до адміністративної відповідальності, зворотного відповідачем не доведено.
Відтак, відомості до Реєстру внесені безпідставно.
За таких обставин в ході розгляду справи не знайшло підтвердження порушення позивачем правил військового обліку, а, отже, і правомірність внесення відомостей про таке порушення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
З огляду на викладені положення, суд вважає, що дії ІНФОРМАЦІЯ_13 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку щодо ОСОБА_1 є протиправними.
Оскільки за приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, відновлення порушених прав позивача належить здійснити шляхом зобов`язання саме відповідача, як органу ведення Реєстру, вчинити певні дії, а саме виключити інформацію з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних і резервістів про порушення позивачем правил військового обліку.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають відновленню, шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_13 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про наявність порушення правил військового обліку щодо ОСОБА_1 .
Водночас, суд не знаходить підстав покласти на відповідача обов`язки щодо знищення таких даних (саме такий спосіб захисту порушеного права визначений позивачем) з огляду на таке.
Ухвалою від 19.08.2025 суд за клопотанням позивача витребував у Міністерства оборони України витяг з постанови Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів", прийнятої 10.05.2024 за № 523 з грифом "Для службового користування", в частині визначення який саме орган чи посадова особа уповноважена на знищення відомостей про громадян України, які не є військовозобов`язаними, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів". 
На виконання зазначеної ухвали представник Міністерства оборони надав пояснення, в яких вказав, що такий спосіб поводження з відомостями наявними в базі даних Реєстру, який вказує позивач як : «знищення відомостей про громадян України, які не є призовниками, військовозобов`язаними та резервістами у Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який має гриф «Для службового користування» не визначений, у зв`язку з чим витяг з Порядку про орган чи посадову особу, уповноважену на «знищення» відомостей надати на вимогу суду неможливо.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача знищити відомості не має правової підстави.
VІІ. Висновки суду
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
VІІІ. Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 139 КАС України і враховуючи часткове задоволення позову, залишення частини позовних вимог без розгляду і закриття провадження в частині вимог судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 5706,88 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1453,44 грн

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) задовольнити частково. 
2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 
3. Визнати протиправним внесення ІНФОРМАЦІЯ_2 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ) відомостей про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , правил військового обліку.
4. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр ОБЕРІГ) відомості про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , правил військового обліку.
5. В іншій частині позову відмовити.
6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі  1453,44 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три гривні 44 коп) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко