Головуючий у суді першої інстанції: Бірса О.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа №755/15764/25 провадження № 33/824/5374/2025

11 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Шкоріної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Шмарова Олексія Валерійовича на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року, -
В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Також постановою судді з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір.
Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 27 липня 2025 року о 00:13 год. керував транспортним засобом «Wolkswagen Transporter» н.з. НОМЕР_2 по вулиці Алматинській 41Б, у м. Києві, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився зі згоди водія за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», результат огляду 1,03% проміле; від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився. 
Своїми діями  ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Шмаров О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказував, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з істотними недоліками. Зокрема, зазначає, що викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, а відомості щодо прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дати події містять розбіжності. Так, у протоколі поліцейськими зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» проведено стосовно громадянина ОСОБА_2 , натомість до адміністративної відповідальності притягається інша особа - ОСОБА_1 . Такі невідповідності, на думку захисника, ставлять під сумнів належність та допустимість доказів у справі. Також захисник звернув увагу на обставини, що зафіксовані на відеозаписі з боді-камери поліцейського, з якого не вбачається ані пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, ані факту відмови особи від проходження такого огляду. Водночас, поліцейськими на ОСОБА_1 чинився психологічнийтиск, внаслідок чого він погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». Однак, факту вживання алкогольних напоїв він не визнавав та відмовився від підписання результатів відповідного огляду, мотивуючи це недовірою до достовірності отриманих результатів. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Шмаров О.В. підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити з підстав, викладених вище.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 п. 2.9(а) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №403786, роздруківкою результатів огляду з приладу «Драгер», копією постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписом з боді-камери поліцейського. 
Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, що ставляться до його змісту, визначених статтею 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. У протоколі належним чином викладено суть адміністративного правопорушення, в якому звинувачується ОСОБА_1 і інкриміновані йому дії повністю відповідають диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП.
В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повністю підтверджуються роздруківкою чеку «Драгер» з результатом 1,03 проміле. Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також вбачається з долученого до матеріалів справи відео з боді-камери поліцейського.
Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою. 
Отже судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, а дії ОСОБА_1 , які полягають в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та утворюють склад адміністративного правопорушення, що передбачено ч. 1 чт. 130 КУпАП, всупереч твердженням апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
Вказані захисником розбіжності у матеріалах справи щодо прізвища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дати події адміністративного правопорушення, то вони дійсно мають місце, однак, на переконання суду, є технічною опискою, допущеною під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, дане питання також було предметом розгляду під час розгляду справи судом першої інстанції, і розбіжності, що містяться у матеріалах справи було усунуто а відтак вважати, що до відповідальності притягнуто не ту особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, підстав немає. Так, в пункті 4 «Особа, щодо якої складено протокол» зазначено саме ОСОБА_1 , так само як і в пункті 7 «Місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених даних». Крім того, у пункті 18 «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» міститься підпис ОСОБА_1 , яким підтверджено ознайомлення зі змістом протоколу, отримання його копії та правильність внесених даних. Судом також правильно на підставі сукупності досліджених доказів встановлено дату події адміністративного правопорушення. 
Також безпідставними є твердження захисника про психологічний тиск на ОСОБА_1 під час зупинки ними транспортного засобу. Переглянувши судом відео встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з виїздом на трамвайну колію. Під час спілкування з водієм, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд. На неодноразову пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки водій спочатку висловив згоду, однак фактично ухилявся від його проходження, лише повідомляючи про намір пройти тест, проте не вчиняючи необхідних дій для його проходження. При цьому, поліцейськими роз`яснено можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі. Також ОСОБА_1 було повідомлено і про відповідальність за відмову від проходження огляду. У подальшому ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого встановлено 1,03 проміле при допустимій нормі 0,2 проміле. 
Жодного тиску психологічного характеру зі сторони поліцейських на ОСОБА_1 , з переглянутого відео апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування апеляційним судом не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Шмаровим Олексієм Валерійовичем,залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Шкоріна