ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/4592/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року в адміністративній справі №160/4592/25 за позовом  ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В: 

12 лютого 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправними дії військової частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо не нарахування та не виплати мені, ОСОБА_1 , додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн., передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з 04.10.2024 року по 24.10.2024 рік за весь період медичної реабілітації, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини, під час участі в бойових діях та перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), здійснення забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати та виплатити мені, ОСОБА_1 , додаткову винагороду в розмірі до 100000,00 грн., передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з 04.10.2024 року по 24.10.2024 рік за весь період медичної реабілітації, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини, під час участі в бойових діях та перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), здійснення забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він під час служби отримав контузії та травми, пов`язані із захистом Батьківщини, проходив лікування. Але позивач вважає, що не отримав належної йому грошової винагороди у відповідному розмірі за період медичної реабілітації, тому звернувся за захистом своїх прав свобод та інтересів до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 в адміністративній справі №160/4592/25 позов задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн., передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з 04.10.2024 року по 24.10.2024 рік за весь період медичної реабілітації, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини, під час участі в бойових діях та перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), здійснення забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі до 100000,00 грн., передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з 04.10.2024 року по 24.10.2024 рік за весь період медичної реабілітації, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини, під час участі в бойових діях та перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), здійснення забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації на території України.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України оскаржила його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується військовим квитком Серії НОМЕР_2 від 21.06.2024р.
24 липня 2024 року позивач одержав вибухове поранення. Поєднане вогнепальне осколкове поранення обличчя, правого стегна. Дотичне вогнепальне осколкове поранення обличчя. Вогнепальне осколкове поранення задньої поверхні правого стегна з великим дефектом м`яких тканин. Компартмент синдром правої нижньої кінцівки. За обставин: 24.07.2024р. близько 20 години 30 хвилин під час оборони в північно-східній околиці смт.Стельмахівка, Сватівського району, Луганської області на СП «СОСНА» внаслідок мінометного обстрілу противника, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_1 виданою військовою частиною НОМЕР_1 від 05.09.2024р. №843.
У зв`язку з отриманим пораненням з 25.07.2024 р. по 31.07.2024 р. позивач перебував, на стаціонарному лікуванні в КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова", що підтверджується випискою № 14226.
З 31.07.2024 р. по 09.09.2024 р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в ДУ "Головний медичний центр МВС України", що підтверджується випискою № 5512/24/05493. 
З 09.09.2024 р. по 04.10.2024 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ "Головний медичний центр МВС України", що підтверджується випискою № 6365.
Відповідно до рішення про направлення на медичну реабілітацію від 02.10.2024р. №5508, ОСОБА_1 направлений на медичну реабілітацію до МРЦ МВС «Хутір Вільний» за путівкою №001670 терміном на 21 день з 04 жовтня 2024 року по 24 жовтня 2024 року.
З 04.10.2024 р. по 24.10.2024 р. позивач перебував на реабілітації в МРЦ МВС України “Хутір Вільний", що підтверджується випискою № 612/p.
Листом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21.01.2025р. №1/27/14-468-Ф-8-Аз позивача повідомлено про те, що за період реабілітації додаткова винагорода не виплачується.
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 1-2 постанови Кабінету Міністрів України 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - Постанова №168), в редакції на час виникнення спірних правовідносин, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1- 1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Отже зазначена норма визначає такі підстави для отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн, як перебувати на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. 
Проте відповідач зазначає про відсутність підстав для здійснення нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн у період з 04.10.2024 по 24.10.2024, оскільки позивач перебував на реабілітації.
Встановлено , що позивач перебував у стаціонарі на реабілітації з закладі охорони здоров`я.
Відповідачем також не заперечується факт перебування позивача на реабілітаційному лікуванні МРЦ МВС «Хутір Вільний» за путівкою №001670 терміном на 21 день з 04 жовтня 2024 року по 24 жовтня 2024 року.
З 04.10.2024 р. по 24.10.2024 р. позивач перебував на реабілітації в МРЦ МВС України “Хутір Вільний", що підтверджується випискою № 612/p в умовах стаціонару у спірний період.
За ч. 1 статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801ХII (далі - Закон № 2801ХII):
- послуга з медичного обслуговування населення (медична послуга) - послуга, у тому числі реабілітаційна, що надається пацієнту закладом охорони здоров`я, реабілітаційним закладом або фізичною особою - підприємцем, яка зареєстрована та одержала в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та оплачується її замовником. Замовником послуги з медичного обслуговування населення можуть бути держава, відповідні органи місцевого самоврядування, юридичні та фізичні особи, у тому числі пацієнт;
- реабілітаційна допомога у сфері охорони здоров`я (далі - реабілітаційна допомога) - діяльність фахівців з реабілітації у сфері охорони здоров`я, що передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на оптимізацію функціонування осіб, які зазнають або можуть зазнати обмеження повсякденного функціонування у їхньому середовищі;
- реабілітаційна послуга - послуга, що надається пацієнту реабілітаційним закладом, реабілітаційною установою, закладом охорони здоров`я, соціального захисту або іншим суб`єктом господарювання, які мають право надавати реабілітаційну допомогу згідно із законодавством, та оплачується її замовником. Замовником реабілітаційної послуги можуть бути держава, орган місцевого самоврядування, юридична або фізична особа, у тому числі пацієнт;
- реабілітація - комплекс заходів, яких потребує особа, яка зазнає або може зазнавати обмеження повсякденного функціонування внаслідок стану здоров`я у взаємодії з її середовищем;
- загальний заклад охорони здоров`я - багатопрофільний лікарняний заклад, що надає медичну та реабілітаційну допомогу населенню територіальної громади або декількох громад та забезпечує базові напрями стаціонарної медичної допомоги відповідно до переліку, визначеного Кабінетом Міністрів України, стабілізацію стану пацієнта та його маршрутизацію до кластерних та надкластерних закладів охорони здоров`я.
Отже, реабілітаційний центр є закладом охорони здоров`я.
Держава визнає право кожного громадянина на отримання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги. Порядок надання реабілітаційної допомоги під час надання медичної допомоги встановлюється законодавством (стаття 8 Закону № 2801ХII).
Згідно ч. 8 статті 33 Закону № 2801ХII за медичними показаннями одночасно з наданням медичної допомоги пацієнту надається реабілітаційна допомога у встановленому законодавством порядку.
Правові, організаційні та економічні засади проведення реабілітації особи з обмеженнями повсякденного функціонування у сфері охорони здоров`я з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування у її середовищі передбачені Законом України «Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я» від 03.12.2020 № 1053-IX.
Згідно ч. 1 статті 20 Закону № 1053-IX реабілітація у сфері охорони здоров`я - це комплекс заходів, що здійснюють фахівці з реабілітації, які працюють в реабілітаційних закладах, відділеннях, підрозділах, а також у територіальних громадах, у складі мультидисциплінарної реабілітаційної команди або самостійно, надають реабілітаційну допомогу особі з обмеженнями повсякденного функціонування (або такій, у якої можуть виникнути обмеження повсякденного функціонування) з метою досягнення та підтримання оптимального рівня функціонування та якості життя у її середовищі.
Отже, реабілітація є одним із процесів під час лікування хворого у досягненні ним, в тому числі, фізичної повноцінності, а доводи відповідача, що позивач за період з 20.03.2024 по 09.04.2024 перебування на стаціонарі на реабілітації, не має права на додаткову винагороду в розмірі до 100000 грн є помилковими.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачу необґрунтовано не було здійснено нарахування та виплата додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за період перебування на стаціонарі на реабілітації з 04.10.2024 року по 24.10.2024 , а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 311, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 року в адміністративній справі №160/4592/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя А.О. Коршун