П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2026 р.         Справа № 596/115/26
Провадження № 3/596/82/2026
Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., за участю секретаря судового засідання Туткалюк В.Р., прокурора Турецького П.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу, яка надійшла від Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , колишній сержант служби цивільного захисту, який проходив службу на посаді пожежного-рятувальника 10 ДПРЧ 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Тернопільській області, що знаходиться за адресою: смт.Гусятин, вул. Богдана Лепкого, 159, Чортківського району, Тернопільської області, та відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закону), примітки до ст. 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 17.11.2025 о 15:00 год. подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнав повністю, пояснив, що ним не подано своєчасно НАЗК декларації у зв`язку з відсутністю компьютера. Інших поважних причин щодо неподання декларації не було. 
Прокурор Турецький П.С. в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, так як вважає, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн..
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , висновок прокурора Турецького П.С., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.
Відповідно до наказу начальника ГУ ДСНС України у Тернопільській області від 03.05.2024 №215-НК/64 «Про кадрові питання» ОСОБА_1 призначено на посаду пожежного пожежного-рятувальника 10 ДПРЧ 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Тернопільській області.
У подальшому, згідно наказу начальника ГУ ДСНС України в Тернопільській області №584-НК/64 від 15.10.2025 «Про кадрові питання» сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , пожежного-рятувальника 10 ДПРЧ 6 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Тернопільській області звільнено зі служби цивільного захисту з 17.10.2025.
Відповідно до пунктів 2 та 3 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593 (зі змінами та доповненнями) (далі - Положення про порядок проходження служби цивільного захисту) визначено, що служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період. Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.
Пунктом 15 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту визначено, що сержант служби цивільного захисту відноситься до молодшого начальницького складу.
Підпунктом 1 пункту 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту визначено, що особи рядового і начальницького складу зобов`язані чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України.
Пунктом 6 вказаного Положення передбачено, що особи начальницького складу є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».
Так, підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону особи начальницького складу служби цивільного захисту віднесено до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.
Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» на осіб, зазначених у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, покладено обов`язок після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 252/23 від 08.11.2023 (далі - Порядок), декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.
Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.
Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду.
Відповідно до роз`яснень НАЗК щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13.11.2023 № 4 (зі змінами) декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у пп. «а», «в» - «ґ» п. 2 ч. 1 ст. З Закону. Відлік строку подання декларації при звільненні починається з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем припинення діяльності.
Отже, ОСОБА_1 повинен був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє таку діяльність, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями протягом 30 календарних днів з дня такого припинення, тобто до 00:00 год. 17.11.2025.
Водночас, всупереч вимогам наведених вище законодавчих актів, ОСОБА_1 декларацію при звільненні подав з порушенням встановлених строків несвоєчасно - лише о 15.00 год 17.11.2025, тобто несвоєчасно.
16.10.2025 ОСОБА_1 ознайомився із Пам`яткою при звільненні із служби цивільного захисту (роботи) осіб начальницького складу та державних службовців ДСНС України, в якій роз`яснено окремі положення Закону України «Про запобігання корупції», про що власноручно зробив запис на підтвердження ознайомлення та проставив підпис.
Відповідно до інформації Національного агентства з питань запобігання корупції про послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру, декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 за період з 17.10.2025 по 18.11.2025, останній лише о 14:45:41 год 17.11.2025 здійснив вхід до системи за допомогою кваліфікованого електронного підпису та після заповнення/перегляду необхідних розділів о 15:00:31 подав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє таку діяльність, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Візуальним моніторингом публічних відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що до цього (раніше) ОСОБА_1 подавав щорічні декларації за минулі роки, а також декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) своєчасно, з дотримання вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджує її ознайомлення із вимогами вказаного вище закону та усвідомлення вчинюваних ним дій під час подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє таку діяльність, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Також, про необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування неодноразово повідомлялось на сайті НАЗК, публікувалось у засобах масової інформації.
Пунктом 5 розділу II Порядку передбачено, що суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.
Подання декларації до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, зазначену в персональному електронному кабінеті, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.
ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався.
Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих.№223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, під поважними причинами розуміється неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Як встановлено, ОСОБА_1 подав електронну декларацію з порушенням визначених законодавством строків без поважних причин, що ним не оспорюється. Крім того, він ознайомлений з положеннями ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто, несвоєчасне подання без поважних причин декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави.
ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України «Про запобігання корупції», який визначає засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, щодо системи об`єктивного фінансового контролю за майновим станом публічних службовців, тобто вчинене протиправне, винне діяння, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність.
Міжнародні стандарти протидії корупції зобов`язують держави вживати заходів для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999 року, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003 року, Главі ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003 року, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 року та є обов`язковими для України.
Відповідно до приписів ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Враховуючи обставини вчинених правопорушень, дані про особу, яка притягується до відповідальності, зокрема те, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, суд приходить до переконання про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення, в мінімальній межі санкції статті. 
За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення сприятиме досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму. 
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.7, 38, ч.1 ст. 172-6, 283, 284, 285 КУпАП України, 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень (ГУК у Терн.обл/тг смт.Гусятин/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977599; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); рахунок отримувача: UA518999980313090106000019661; код класифікації доходів бюджету: 21081100), який стягнути в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі ста двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн (одна тисяча сімсот) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.
Повний текст постанови складено 11.03.2026.

Суддя Гусятинського районного суду 
Тернопільської області І.О.Лисюк