справа № 450/4538/25 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2026 року       Залізничний районний суд м. Львова 
в складі :
головуючого судді     ОСОБА_1 
з участю секретаря    ОСОБА_2 
прокурора     ОСОБА_3 
обвинуваченого     ОСОБА_4 
захисника      ОСОБА_5 
потерпілих:      ОСОБА_6 
ОСОБА_7 
ОСОБА_8 
представника потерпілого   ОСОБА_9 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,      уродженця м. Маріуполь Донецької області, українця, громадянина України,     не працюючого, раніше не судженого, який зареєстрований за адресою:       АДРЕСА_1 , та проживаючого за     адресою: АДРЕСА_2 , - 

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 382 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2025 року, приблизно о 12:20 год., обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «BMW 320I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у напрямку вул. Городоцька міста Львова, Львівської області, в межах населеного пункту смт. Рудно Львівського району, Львівської області, грубо порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, а саме: Розділу 1 п. п. 1.2, 1.5; Розділу 2 п. 2.1 а, ґ), 2.3 б), д); Розділу 10 п. 10.1 ПДР, які виразилися в тому, що він керуючи автомобілем без наявності посвідчення на право керування транспортним засобом та страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми односторонніми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, без причин технічного характеру, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув дорожню розмітку 1.1 Розділу 34 ПДР України та допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення із автомобілем марки «RENAULT TRAFIC» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху потерпіла ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень померла, а потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , умисно не виконав постанову Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/6873/23 (провадження №3/464/2694/23 від 27.12.2023), що набрала законної сили 07.01.2024, відповідно до якої його за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України, позбавлено права керування транспортними засобами на строк 5 років, постанову Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №450/2049/24 (провадження №3/450/1438/24 від 06.06.2024), що набрала законної сили 17.06.2024, відповідно до якої його за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України, позбавлено права керування транспортними засобами на строк 7 років та постанову Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/3391/24 (провадження №3/464/1480/24 від 15.07.2024), що набрала законної сили 25.07.2024, відповідно до якої його за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.3 ст.130, ч. 5 ст. 126 КУпАП України, позбавлено права керування транспортними засобами на строк 10 років.
Так, будучи належним чином повідомленим про вказані судові рішення, які йому було скеровано рекомендованим поштовим відправленням, обвинувачений ОСОБА_4 20.07.2025, приблизно о 12:00 год., сів за кермо автомобіля марки «BMW 320I», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у напрямку вул. Городоцька міста Львова, Львівської області, в межах населеного пункту смт. Рудно Львівського району Львівської області, приблизно о 12:20 год. допустив зіткнення з автомобілем марки RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , повідомив, що дійсно 20 липня 2025 року, приблизно о 12:20 год., керував автомобілем «BMW 320I», будучи позбавленим права керування транспортним засобом, в напрямку вул. Городоцька міста Львова, та заснув, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «RENAULT TRAFIC», який рухався в зустрічному напрямку. Окремо зазначив, що проявляє щире каяття та повною мірою визнає свою провину, співчуває потерпілим у втраті близької людини, просить вибачення у всіх потерпілих, намагатиметься за наявної можливості проводити відшкодування понесених витрат, збитків і моральних страждань. Крім того, вказав, що хоче довести перед суспільством те, що може виправитись, повною мірою усвідомлює те, що сталося і наслідки цього, щиро шкодує та просить суворо не карати. Відтак, вказав, що обставини викладені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. Визнання ним вини є добровільним, без застосування тиску та примусу. Крім того, зазначив, що про позбавлення його прав керування транспортних засобів за постановами Сихівського районного суду м. Львова, Пустомитівського районного суду Львівської області, - був належним чином повідомленим. 
Зважаючи на те, що ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 , а також спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він вчинив умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили. 
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості злочину за ч. 2 ст. 286 КК України який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за ч. 1 ст. 382 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Крім того, судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 , неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп`яніння та за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Вказані обставини свідчать не про одиничний випадок недотримання вимог закону лише 20 липня 2025 року, а про стійку зневагу обвинуваченого ОСОБА_4 , до Правил дорожнього руху, обов`язковості судових рішень та правових наслідків власної поведінки. Судом також приймається до уваги й те, що обвинувачений ОСОБА_4 , був обізнаний про наявність відносно нього постанов, що набрали законних сил, та відповідно про реальну загрозу, яку така поведінка створює для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, однак свідомо прийняв рішення проігнорувати як вимоги закону, так і попередні заходи впливу, застосовані відносно нього судом. Суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 , не зробив жодних належних висновків зі свого попереднього протиправного досвіду та не став на шлях виправлення. Зазначене вказує на підвищений ступінь його зневажливого ставлення як до суспільства, прав інших осіб на безпеку так і до обов`язку неухильно виконувати рішення суду, які набрали законної сили.
При цьому, окремо суд звертає увагу на те, що саме невиконання обвинуваченим постанов суду перебуває у прямому причинному зв`язку з подальшим настанням тяжких наслідків щодо потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . У разі дотримання обвинуваченим покладених на нього обмежень за постановами Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/6873/23, Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №450/2049/24 (провадження №3/450/1438/24 від 06.06.2024), Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/3391/24 (провадження №3/464/1480/24 від 15.07.2024), - подія кримінального правопорушення могла б не відбутися, життя потерпілої ОСОБА_10 було б збережено, а потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не зазнали б тілесних ушкоджень. 
Таким чином, попередні адміністративні правопорушення та свідоме невиконання обвинуваченим ОСОБА_4 , судових рішень мають оцінюватися як обставини, що характеризують глибину вини обвинуваченого та його очевидну схильність і надалі ігнорувати встановлені законом заборони.
При цьому, суд вважає за необхідне підкреслити, що смерть людини є найтяжчим можливим наслідком порушення правил безпеки дорожнього руху, а тому сам характер завданої шкоди свідчить про винятковий ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння. При цьому, йдеться не лише про порушення формальних правил дорожнього руху, а про посягання на найвищі соціальні блага — життя та здоров`я людей.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, його попередню протиправну поведінку, ігнорування судових рішень та наслідки вчиненого, - у своїй сукупності дають підстави для висновку про підвищений ступінь суспільної небезпечності як самого діяння, так і особи обвинуваченого ОСОБА_4 .
При призначенні покарання, судом також враховується, що обвинувачений раніше не суджений, є особою молодого віку, щиро кається та активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які обтяжують покарання – відсутні.
На основі наведеного суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочини за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом, та за ч. 1 ст. 382 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження нових злочинів, та на переконання суду, саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Крім того, потерпілим ОСОБА_6 , заявлено цивільний позов, вимоги якого мотивовано тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано фізичної, майнової та моральної шкоди його визнано потерпілим у кримінальному провадженні. Крім того, моторним (транспортним) страховим бюро України проведено огляд та оцінку пошкоджень автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . За результатами вказаного огляду Моторним (транспортним) страховим бюро України складено розрахунок ринкової вартості КТЗ за даними спеціалізованого Інтерне сайту, вартості КТЗ в пошкодженому стані з використанням онлайн аукціону, регламентної виплати від 17.10.2025, відповідно до якого: ринкова вартість автомобіля позивача становить 451954,95 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 499710,50 грн. Враховуючи вищенаведене, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на 47755,55 грн. перевищує ринкову вартість автомобіля, а отже автомобіль – повністю знищений, а його ремонт не доцільний. Також повідомив, що станом на сьогодні, Моторним (транспортним) страховим бюро України здійснено регламенту виплату позивачу за пошкодження автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 250000,00 грн., проте решта суми в розмірі 201954,95 грн. ( 451954,95 грн. – 250000,00грн. = 201954,95 грн.) позивачу не відшкодовано. Таким чином, станом на дату подання позову, позивачу не відшкодовано матеріальну шкоду завдану автомобілю марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок протиправних дія обвинуваченого в розмірі 201954,95 грн. Крім того, позивачем понесено витрати пов`язані із лікуванням після дорожньо-транспортної пригоди (купівля ліків, перев`язувальних матеріалів, бандажів тощо) в розмірі 2834,40 грн, а також витрати пов`язані із доставкою пошкодженого автомобіля до майданчика та його зберігання на вказаному майданчику в розмірі 12000 грн. Протиправними діями обвинуваченого, що призвели до виникнення дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано моральну шкоду в розмірі 300000 грн. Враховуючи вищевикладене, просив суд стягнути із обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду в розмірі 201954,95 грн., витрати на лікуванням в розмірі 2834,40 грн, витрати на доставку та зберігання автомобіля в розмірі 12000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 300000 грн.
Також, в тексті позовної заяви, позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи – витрати на професійну правничу допомогу становлять 10 000 грн. Однак, ним не було надано доказів понесення цих витрат а також станом на дату постановлення вироку не надано розрахунку витрат, відтак, такі не підлягають стягненню на його користь. 
Крім того, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , також заявлено цивільний позов, вимоги якого мотивовано тим, що в результаті порушення Правил дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_11 , отримала середньої важкості тілесні ушкодження, а саме: закритого перелому лівої змінної кістки зі зміщенням кісткових фрагментів; закритого перелому лівого надколінка зі зміщенням кісткових фрагментів; закритих переломів 2, 3 ребра ліворуч; скальоповану рану ділянки правого колового суглоба. Внаслідок отриманих травм ОСОБА_11 , зазнала значних фізичних і моральних страждань, які кардинально змінили її звичний спосіб життя. Позивачці провели оперативне втручання «ВР МОС лівого надколінника спицями та серкляжем, «ВР МОС лівої променевої кістки пластиною та гвинтами» На момент подання позову стан здоров?я ОСОБА_11 , залишається невизначеним оскільки вона потребує довгої реабілітації та масажів. Постійні головні болі, на нервовій основі, шум в голові та погіршення пам?яті додатково погіршують її психоемоційний стан, викликаючи дратівливість, пригніченість і нервове виснаження. Перспективи відновлення здоров?я ОСОБА_11 , залишаються невизначеними. У майбутньому їй доведеться проходити тривалий і болісний реабілітаційний процес, що вимагатиме додаткових медичних оглядів, процедур і значних фінансових витрат. Постійні больові відчуття, які посилюються за зміни погоди чи при незначних фізичних навантаженнях, супроводжують її і на момент подання позову, викликаючи безсоння, дратівливість і пригніченість. Ці обставини змушують ОСОБА_11 , регулярно приймати знеболювальні препарати та відвідувати лікарів, що додатково обтяжує її фізичний і психоемоційний стан. Внаслідок ДТП у ОСОБА_11 , були зруйновані актуальні життєві плани, втрачені можливості для реалізації перспектив у професійній та особистій сферах. Ці переживання призводять до депресивного стану, швидкої втомлюваності та втрати радості життя. Таким чином, з урахуванням викладеного, глибини вже перенесених ОСОБА_11 , моральних страждань та фізичного болю, вона оцінює розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у 300 000 гривень. 
Крім того, внаслідок загибелі матері, ОСОБА_7 , зазнав глибоких моральних страждань та переживань, які тривають донині. Смерть матері стала надзвичайно тяжким потрясінням, адже він втратив не лише матір, а й надійну підтримку, помічника та близьку людину, з якою мав тісні та теплі стосунки. Загибла матір проживала із сином, допомагала йому по хатньому господарстві. Її смерть позбавила сина цієї підтримки, погіршилася якість життя. ОСОБА_7 , постійно перебуває в пригніченому стані, втратив спокій, відчуває хронічну втому, моральну і фізичну виснаженість. Спогади про матір, її особисті речі та фотографії викликають неконтрольовані сльози, депресивні стани та відчуття самотності й тривожності. Через втрату матері  ОСОБА_7 , не може змиритися, відчуває відсутність бажання до подальшого життя, що призводить до замикання в собі та погіршення відносин з оточуючими. Втрата соціальних зв?язків через пригнічений стан призвела до його ізоляції. Сам факт трагічної смерті матері, при встановлених обставинах є вкрай неприйнятним та вніс непоправимі зміни в подальше життя та свідчить про завдання моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, та моральних переживаннях, яких він зазнав і буде зазнавати до кінця життя. Однак, оцінити розмір таких душевних страждань та життєвих змін об`єктивно неможливо, так як цінність такого поняття як "життя людини" не може бути визначено будь-яким матеріальним виміром і є вищим за таку оцінку. Проте, переживаючи таке горе, трагічну смерть матері, що сталось внаслідок використання джерела підвищеної небезпеки, цивільний ОСОБА_7 , вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері. І хоча відшкодування моральної шкоди у заявленому розмірі повністю не зможе компенсувати те, що він пережив, не поверне і тим більше не замінить йому матері, але є об?єктивним по відношенню до перенесених ним душевних страждань, хвилювань і моральних переживань. Враховуючи те, що цивільний ОСОБА_7 , позбавлений підтримки і допомоги від загиблого матері, а також те, що його смерть повністю змінила його життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв?язки, цивільний ОСОБА_7 , оцінює розмір грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди у 700 000,00 грн. 
Крім того, внаслідок загибелі матері, ОСОБА_8 , зазнав глибоких моральних страждань та переживань, які тривають і станом на дату звернення до суду з цивільним позовом. Смерть матері стала надзвичайно тяжким потрясінням, адже він втратив не лише матір, а й надійну підтримку, помічника та близьку людину, з якою мав тісні та теплі стосунки. Загибла матір проживала із сином, допомагала йому по хатньому господарстві. Її смерть позбавила сина цієї підтримки, погіршилася якість життя. ОСОБА_8 , постійно перебуває в пригніченому стані, втратив спокій, відчуває хронічну втому, моральну і фізичну виснаженість. Спогади про матір, її особисті речі та фотографії викликають неконтрольовані сльози, депресивні стани та відчуття самотності й тривожності. Через втрату матері не може змиритися, відчуває відсутність бажання до подальшого життя, що призводить до замикання в собі та погіршення відносин з оточуючими. Втрата соціальних зв?язків через пригнічений стан призвела до ізоляції. Сам факт трагічної смерті матері, при встановлених обставинах є вкрай неприйнятним та вніс непоправимі зміни в подальше життя та свідчить про завдання моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, та моральних переживаннях, яких він зазнав і буде зазнавати до кінця життя. Проте, переживаючи таке горе, трагічну смерть матері, що сталось внаслідок використання джерела підвищеної небезпеки, ОСОБА_8 , вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері. ОСОБА_8 , оцінює розмір грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди у 700 000,00 грн. Такий розмір є розумним, справедливим і необхідним для часткового відновлення попереднього стану та зможе допомогти в організації життя після тяжкої втрати. 
Крім того, зазначили, що між ними та Адвокатським об?єднанням «ПОЛІС», укладено договір про надання правової допомоги. Відтак, просять стягнути з обвинуваченого ще по 18 000 грн., на кожного за надання правової допомоги. 
Відповідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Суд в контексті спірних правовідносин звертає увагу на те, що загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд повинен виходити із засад розумності та справедливості.
Як встановлено в ході судового розгляду, внаслідок вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 , злочинів , потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 , було заподіяно як матеріальну, так і моральну шкоду, наявність, характер та обсяг яких знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами. Матеріальна шкода полягає у фактичних майнових втратах, яких потерпілі зазнали внаслідок вчиненого обвинуваченим ДТП, тоді як моральна шкода виразилася у фізичних та душевних стражданнях, пережитому стресі, погіршенні звичного способу життя, а у випадку загибелі близької особи ОСОБА_10 , - також у тяжких емоційних переживаннях, пов`язаних із непоправною втратою. З огляду на встановлений судом факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 , злочинів за ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 1 ст. 382 КК України, наявність прямого причинного зв`язку між його діями та заподіяною шкодою, а також з урахуванням доведеності заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення цивільних позовів потерпілих у повному обсязі.
В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивачі просять стягнути на їх користь також витрати на правову допомогу адвоката в розмірі по 18 000 грн., на кожного. На підтвердження витрат на правову допомогу, суду було надано детальний опис робіт виконаних для надання професійної правничої допомоги, згідно якого позивачам надано послуги: зустріч, консультації, узгодження правової позиції, оцінювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини в розмірі 3000 грн., збір необхідних доказів для підтвердження правової позиції, формулювання правової позиції по ведення справи та вибір стратегії в розмірі 3 000 грн., підготовка та подання позову з додатками, детального опису робіт в розмірі 9 000 грн., ведення справи в суді, та участь адвоката в судових засіданнях в розмірі 3 000 грн.
За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Так, зазначення адвокатом в детальному описі робіт виконаних для надання професійної правничої допомоги таких послуг як: зустріч, консультації, узгодження правової позиції, оцінювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини в розмірі 3000 грн., збір необхідних доказів для підтвердження правової позиції, формулювання правової позиції по ведення справи та вибір стратегії в розмірі 3 000 грн., - є необґрунтованим, і неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги, та на переконання суду має бути виключено із загальної вартості наданих позивачам послуг правничої допомоги. Вказана позиція суду повністю узгоджується з окремою думкою суддів Великої Палати від 07 липня 2021 року, в справі №910/12876/19.
Крім того, суд звертає увагу на те, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивачів подано три окремі детальні описи виконаних робіт - щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . При цьому в кожному із зазначених описів окремо включено таку послугу, як підготовка та подання позову з додатками, а також складання детального опису робіт, вартість якої визначено у розмірі по 9 000 грн., на кожного з позивачів - ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 . Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що до суду фактично подано один спільний позов, в межах якого об`єднано вимоги кількох позивачів та наведено спільну правову аргументацію. Відтак, сам по собі факт зазначення у трьох окремих описах однакової послуги не підтверджує, що адвокатом було підготовлено три самостійні, відокремлені один від одного позови, кожен з яких вимагав окремого повного обсягу правничої допомоги.
Суд виходить із того, що при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу значення має не лише формальне зазначення певної послуги в актах чи описах робіт, а реальний зміст, обсяг і характер фактично виконаної роботи. У даному випадку зміст позовних вимог щодо кожного з позивачів є однотипним, правова позиція є спільною, фактичні обставини справи єдиними, а правове обґрунтування позову значною мірою дублюється. За таких обставин, підготовка такого процесуального документа не свідчить про виконання трьох окремих комплексів робіт, співмірних вартості трьох самостійних позовів, а лише підтверджує підготовку одного позову в інтересах кількох позивачів, у якому аргументація була адаптована до кожного з них у межах одного процесуального документа.
Відтак, включення до кожного з трьох детальних описів робіт вартості послуги з підготовки та подання позову у повному розмірі по 9 000 грн., на кожного позивача фактично призводить до кратного обрахунку однієї і тієї самої правничої допомоги, що не відповідає критеріям розумності, співмірності та реальності судових витрат. Такий підхід не відображає дійсного обсягу наданих послуг, оскільки один і той самий процесуальний документ, навіть за наявності кількох позивачів, не може автоматично вважатися трьома різними позовами лише з огляду на складання трьох описів робіт. У зв`язку з цим суд не вбачає підстав для покладення на обвинуваченого витрат саме в такому обсязі.
Речові докази: «BMW 320I» р.н. НОМЕР_1 , слід повернути власниці ОСОБА_13 ; автомобіль «RENAULT TRAFIC» реєстраційний номер НОМЕР_2 , слід повернути потерпілому ОСОБА_6 . 
Заходи забезпечення кримінального провадження вжиті ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 06 серпня 2025 року, - слід скасувати. 
Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Як вбачається з відповіді Львівської установи виконання покарань (№19) від 23 липня 2025 року, - того ж дня обвинувачений ОСОБА_4 , звільнений з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_14 . Відтак, суд приходить до переконання, що до набрання вироком законної сили, слід залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді застави, а після набрання вироком законної сили, - застава повертається заставодавцю. 

Керуючись ст.ст. 323 324 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 1 ст. 382 КК України, та обрати йому покарання за: 

- ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять років/, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 /три/ роки;

- ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 /два/ роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 /три/ роки.

Цивільний позов ОСОБА_6 /адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 / до  ОСОБА_4 , про стягнення майнової шкоди, витрат на лікування, витрат на доставку та зберігання автомобіля, моральної шкоди, - задовільнити. 

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 201954 /двісті одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят чотири/ гривнi 95 копійок, витрати на лікування в розмірі 2834 /дві тисячі вісімсот тридцять чотири/ гривнi 40 копійок, витрати на доставку та зберігання автомобіля в розмірі 12000 /дванадцять тисяч/ гривень моральну шкоду в розмірі 300000 /триста тисяч/ гривень. 

Цивільний позов ОСОБА_11 /РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 /РНОКПП: АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 /РНОКПП: АДРЕСА_6 / до  ОСОБА_4 про стягнення, моральної шкоди, - задовільнити. 

Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 300 000 /триста тисяч/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 700 000 /сімсот тисяч/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 700 000 /сімсот тисяч/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_11 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 /п`ять тисяч/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 /п`ять тисяч/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 /п`ять тисяч/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертиз в розмірі 31 199 /тридцять одна тисяча сто дев`яносто дев`ять/ гривень.

До набрання вироком законної сили, обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави, - залишити в силі. Після набрання вироку законної сили застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_14 .

Заходи забезпечення кримінального провадження вжиті ухвалами Галицького районного суду міста Львова від 06 серпня 2025 року, - скасувати.

Речові докази: «BMW 320I» реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власниці ОСОБА_13 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ; автомобіль «RENAULT TRAFIC» реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Строк відбуття покарання  ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання та звернення вироку до виконання. 

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення, а для обвинуваченого – з моменту вручення копії вироку.   

Суддя:       ОСОБА_1