Справа № 299/8415/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

24 березня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.,
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2025 року, про роз`яснення рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2024 року, у складі судді Леньо В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-
в с т а н о в и в :
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 24 червня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, за час перебування у якому у сторін народився син – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вказує, що протягом останніх семи місяців сторони не проживають разом, позивач проживає з малолітнім сином ОСОБА_3 у своєму будинку, а дружина залишила їх та проживає за іншою адресою. Відповідач приїжджала на побачення з сином, приносила гостинці та поверталася до себе. 
З моменту окремого проживання з відповідачем, їх неповнолітній син – ОСОБА_4 , знаходяться на його повному утриманні. Позивач являється єдиним піклувальником сина, здійснює за ним постійний догляд, самостійно здійснює його утримання та виховання. Син в свою чергу, через поведінку матері, не бажає з нею спілкуватися.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , разом з ним по місцю його проживання.
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2024 року позов задоволено повністю.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис за № 89, розірвано.
Визначено місце проживання малолітньогосина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за його місцем проживання та реєстрації, а саме в АДРЕСА_1 та залишено сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на самостійному утриманні та вихованні батька – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У листопаді 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майор ОСОБА_5 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із заявою про роз`яснення судового рішення від 21 лютого 2024 року у даній цивільній справі №299/8415/23.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 через центр надання адміністративних послуг звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем перебування на військовому обліку, із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.4, ч.І ст. 23 Закону України №3543-ХІІ. Серед документів що підтверджують право на отримання відстрочки від мобілізації на особливий період ОСОБА_1 надав копію рішення у справі №299/8415/23.
ІНФОРМАЦІЯ_6 не залучався Виноградівським районним судом третьою особою без самостійних вимог до розгляду зазначеної справи, однак винесене рішення безпосередньо стосується прав та законних інтересів ІНФОРМАЦІЯ_7 , який відповідно до Закону України №1932-ХІІ являється органом військового управління що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним громадянином України, на якого в силу вимог ст. 65 Конституції України покладено обов`язок захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Вказує, що зазначене рішення суду у справі №299/8415/23 є не зовсім зрозумілим (неясним) в частині: залишити неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні та самостійному вихованні батька, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 157 СК відповідно до якої той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
На підставі викладеного та керуючись ст.271 ЦПК України, заявник просив суд роз`яснити зазначене рішення суду, зокрема, серед питань що потребують роз`яснення судового рішення просить висвітлити наступні питання: чи рішення суду у справі №299/8415/23 позбавляють ОСОБА_2 батьківської правосуб`єктності?; Чи змінився обсяг сімейних прав та обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , між її батьками?; Чи носить рішення у справі 299/8415/24 преюдиційний характер в розумінні вимог п.4 ч. 1 ст. 23 Закону України №3543-ХІІ.
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2025 року заяву ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_6 – задоволено.
Роз`яснено рішення Виноградівського районного суду від 21.02.2024 у цивільній справі №299/8415/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, зазначивши, що рішення суду у справі №299/8415/23 не позбавляє ОСОБА_2 батьківської правосуб`єктності, а відтак не змінився і весь обсяг сімейних прав та обов`язків щодо виховання та утримання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , між його батьками, а також зазначене рішення суду у справі №299/8415/23 не носить преюдиційний характер в розумінні вимог п.4 ч.1 ст.23 Закону України №3543-ХІІ.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким заяву ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_7 повернути заявнику, з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.257 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що подана заява про роз`яснення судового рішення не відповідає вимогам ст.ст. 182, 183 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», оскільки такий не сплачено заявником, що було підставою для повернення заяви без розгляду. Крім того, дану заяву подано юридичною особою, яка у цій справі не мала правосуб`єктність подавати таку заяву.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. 
Представник Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області надіслав суду заяву про розгляд справи без їх участі.
На підставі ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
Судом встановлено, що у грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.
За наслідками розгляду вказаної цивільної справи рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2024 року позов задоволено повністю.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис за № 89, розірвано.
Визначено місце проживання малолітньогосина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за його місцем проживання та реєстрації, а саме в АДРЕСА_1 та залишено сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на самостійному утриманні та вихованні батька – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення Виноградівським районним судом Закарпатської області від 21 лютого 2024 року набрало законної сили 25.03.2024 (посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/117125738).
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 не залучався Виноградівським районним судом до розгляду зазначеної справи.
Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення рішення в порядку статті 271 ЦПК України, тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначив, що винесене судове рішення безпосередньо стосується прав та законних інтересів ІНФОРМАЦІЯ_7 , який відповідно до Закону України №1932-ХІІ являється органом військового управління що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.
Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.
Роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Така правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 27.03.2019 у справі №562/500/17.
Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» наведено перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню. Згідно з вказаною нормою права до рішень які підлягають примусовому виконанню не відносяться рішення щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.
Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2024 року, про роз`яснення якого подано заяву, не підлягає примусовому виконанню, воно не допускає кількох варіантів тлумачення. 
Таким чином рішення місцевого суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини не є судовим рішенням, яке підлягає виконанню у розумінні частини другої статті 271 ЦПК України.
Крім того, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 не залучався судом першої інстанції до участі в справі. 
За змістом частини першої статті 271 ЦПК України, із заявою про роз`яснення судового рішення можуть звернутись учасники справи, державний виконавець, приватний виконавець, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.
Отже, із заявою звернулась особа, яка не була учасником справи, та просила роз`яснити рішення, яке не підлягає примусовому виконанню. 
Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник фактично просить надати тлумачення рішення суду відносно положень Сімейного кодексу України та Закону України №3543-ХІІ.
В оскаржуваній ухвалі суд зазначив, що  ІНФОРМАЦІЯ_6 не залучався Виноградівським районним судом до розгляду зазначеної справи, та вказав, що текст рішення суду не містить двозначних трактувань, є зрозумілим та доступним для сприйняття, в ньому викладені обставини в обґрунтування прийняття саме такого рішення, в ньому дано оцінку та правовий аналіз поданим доказам, а також зазначено посилання на ті законодавчі акти, якими керувався суд, приймаючи рішення.
Проаналізувавши поставлені заявником питання, суд першої інстанції зазначив, що питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківської правосуб`єктності (позбавлення батьківських прав та/або звільнення від батьківських обов`язків) - не було передано на судовий розгляд позивачем. Тому Рішення суду не позбавляє ОСОБА_2 батьківської правосуб`єктності. Так само, питання про зміну визначеного законом обсягу сімейних прав та обов`язків щодо виховання та утримання дітей - не було передано на судовий розгляд позивачем. Тому даним Рішенням суду не змінено визначені законом обсяг сімейних прав та обов`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В ухвалі суд також вказав, що зазначене рішення суду у справі №299/8415/23 не носить преюдиційний характер в розумінні вимог п.4 ч.1 ст.23 Закону України №3543-ХІІ.
Рішення у даній справі не підлягає примусовому виконанню; рішення суду є зрозумілим для сторін, не передбачає подвійного тлумачення, у сторін труднощі у його реалізації не виникають, а обставини, що на думку заявника, стали підставою для подання вказаної заяви, не можуть слугувати підставою роз`яснення вказаного рішення, оскільки не відповідають правовій природі та призначенню статті 271 ЦПК України. У суду першої інстанції були відсутні підстави для роз`яснення рішення Виноградівського районного суду від 21 лютого 2024 року, а тому ухвала Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2025 року підлягає скасуванню. 
В той же час, колегія суддів повторно зазначає, що заяву було подано особою, яка не була учасником справи. ЦПК України не передбачає права особи, яка не була учасником справи (за винятком державного або приватного виконавця) звертатись до суду за роз`ясненням судового рішення. 
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається, коли, зокрема, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 ч.1 ст. 257 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі.
А отже, заяву тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_7 , відповідно до пункту першого частини першої статті 257 ЦПК України, слід залишити без розгляду, оскільки така особа не має права на звернення до суду із заявою про роз`яснення рішення суду, а отже, не має цивільної процесуальної дієздатності.
Оскільки суд прийняв до розгляду заяву особи, яка не була залученою до участі в справі – тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , який також не є органом виконання судового рішення в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст. 271 ЦПК, тому ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та, відповідно до п. 4 ч. 1 ст 376 ЦПК України, підлягає скасуванню, а заяву тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 слід залишити без розгляду. 
Керуючись п. 1 ч. 1 с 257, ст.ст. 259, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст.381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2025 року скасувати.
Заяву тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_7 про роз`яснення рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2024 року у цивільній справі № 299/8415/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2026 року.
Головуючий: 
Судді: