Справа № 562/233/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
"05" березня 2026 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області
у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,
секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - 

в с т а н о в и в:

У поданій заяві позивач ОСОБА_1 просить визнати виконавчий напис №34019 від 23 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з нього на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 9210 грн. 90 коп. таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи тим, що сума боргу за кредитним договором №1777355 від 28 грудня 2018 року не є безспірною.
У відзиві на позов представник відповідача просить в задоволені позову відмовити, мотивуючи тим, що з метою вчинення виконавчого напису стягувач ТОВ «Алекскредит» надано оригінал кредитного договору з додатками до нього і засвідчена виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. З наданих документів нотаріусом встановлено, що заборгованість існує та її розмір в межах трирічного строку з дня виникнення права вимоги, а тому виконавчий напис нотаріуса вчинене у відповідності до чинного законодавства.
У відповіді на відзив позивач з доводами відповідача не погодився, виходячи з того, що заборгованість має бути безспірною на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та сам по собі факт подання відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило.
Згідно поданих заяв представник позивача позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач позов не визнає, просять розглянути справу без їх участі.
З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Установлено, що 23 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. видано виконавчий напис №34019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості за кредитним договором №1777355 від 28 грудня 2018 року за період з 26 січня 2019 року по 05 березня 2021 року в розмірі 7410,90 грн., яка складається з простроченої суми кредиту 3500 грн., відсотків 1772,70 грн., штрафу 2138,20 грн. та плати за вчинення цього виконавчого напису в сумі 1800 грн., а всього 9210 грн. 90 коп.
Указаний виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання та постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. 12 квітня 2021 року відкрито виконавче провадження №65099283.
Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до приписів ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. 
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. 
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Належних та допустимих у розумінні ст.ст.77-78 ЦПК України доказів безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, зокрема, штрафу та пені в розмірі 2138,20 грн., нарахованої в межах строків позовної давності, відповідачем суду не надано.
А відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.
Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України в резолютивній частині рішення зазначається, зокрема, розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.133 ЦПК України).
За змістом ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката згідно ч.4 ст.137 ЦПК України має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав копію договору про надання правничої допомоги від 22 січня 2026 року, детальний опис виконаних робіт, загальний розмір яких складає 15000 грн., та квитанцію до прибуткового касового ордеру про прийняття від Прокопчука Ю.В. гонорару адвоката.
Оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, суд погоджується з доводами відповідача, що гонорар є завищеним, оскільки має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат.
А тому, суд вважає співмірним стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., які відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, та в доход держави судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп., від сплати якого позивач звільнений на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». 
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.258-273, 351 – 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.
Визнати виконавчий напис №34019 від 23 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості за кредитним договором №1777355 від 28 грудня 2018 року в розмірі 9210 грн. 90 коп. таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (49044, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Якова Самарського, 12А, код ЄДРПОУ 41346335) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. судових витрат.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (49044, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Якова Самарського, 12А, код ЄДРПОУ 41346335) в доход держави судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя: