ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 року м.Дніпро Справа № 908/68/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.
секретар судового засідання Жолудєв А.В.
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.07.2025 (суддя Юлдашев О.О.)
у справі № 908/68/24 
про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Запорізької області від ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність останньої. 
Ухвалою від 23.01.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича (свідоцтво № 107 від 04.02.2013; адреса: 49115, м. Дніпро, вул. Командира Юнина, 95); заборонено фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати майно; встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 23.02.2024 для подачі до Господарського суду Запорізької області відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду; встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 08.03.2024 для підготовки та подання до Господарського суду Запорізької області плану реструктуризації боргів боржника.
Постановою Господарського суду Запорізької області від 16.07.2024 визнано фізичну особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) - банкрутом; введено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ); керуючим реалізацією призначено арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича (свідоцтво № 107 від 04.02.2013). 
До Господарського суду Запорізької області 03.06.2025р. від керуючого реалізацією - арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича (свідоцтво № 107 від 04.02.2013; адреса: 49115, м. Дніпро, вул. Командира Юнина, 95) надійшло клопотання (вх. № 11334/08-08/25 від 03.06.2025р.) про виключення об`єкту (а саме: корпоративні права на підприємство зі статутним капіталом в розмірі 700 000,00 грн., яке не має матеріальних або нематеріальних активів та знаходиться в стані припинення діяльності з 04.12.2023 року) зі складу ліквідаційної маси у справі № 908/68/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
До суду 04.06.2025 надійшов звіт керуючого реалізацією Лященка С.С. в якому просить суд: 1/ Затвердити звіт керуючого реалізацією майна «Про здійснення повноважень; 2/ Завершити процедуру погашення боргів боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ); 3/ Закрити провадження у справі № 908/68/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ); 4/ Звільнити боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від боргів.
25.06.2025 надійшло клопотання керуючого реалізацією Лященка С.С. про затвердження звітів про здійснення та відшкодування витрат, нарахування та виплату основної грошової винагороди.
02.07.2025 надійшло клопотання керуючого реалізацією Лященка С.С. про стягнення основної грошової винагороди та витрат.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.07.2025 у справі № 908/68/24 між тим: 
- клопотання керуючого реалізацією - арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича про виключення зі складу ліквідаційної маси права власності Боржника на частку в розмірі 100% у статутному капіталі ПП «ІСІДА» (код ЄДРПОУ 30168489) у справі №908/68/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) - задоволено;
- виключено зі складу ліквідаційної маси право власності Боржника на частку в розмірі 100% у статутному капіталі ПП «ІСІДА» (код ЄДРПОУ 30168489) у справі № 908/68/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
- затверджено звіт керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Лященка С.С. за результатами процедури погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;
- клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. про завершення процедури погашення боргів і закриття провадження у справі задоволено;
- завершено процедуру погашення боргів у справі № 908/68/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
- закрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
- звільнено фізичну особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині;
- клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. про затвердження звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат керуючого реалізацією - задоволено;
- звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди керуючого реалізацією арбітражного керуючого Лященка С.С. у справі про банкрутство ОСОБА_1 за період з липня місяця 2024 року по червень місяць 2025 року включно у розмірі 104 319,45 грн (з урахуванням арифметичної помилки), а також звіт про здійснення витрат у сумі 15 506,00 грн затверджено;
- клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. про стягнення основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого - задоволено;
- стягнуто з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (код ЄДРПОУ 23494714, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок, 100) на користь арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , НОМЕР_3 в ПАТ «ПУМБ» МФО 334851) оплату послуг керуючого реалізацією в сумі 104 319 (сто чотири тисячі триста дев`ятнадцять) грн 45 коп. та витрати, пов`язані з виконанням повноважень керуючого реалізацією, у сумі 15506 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шість) грн 00 коп. у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Не погодившись з вказаною ухвалою Акціонерним товариством "Сенс Банк" подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 17.07.2025 в частині задоволення клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. про затвердження звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат керуючого реалізацією, прийняте нове рішення, яким:
- відмовити в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. про затвердження звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат керуючого реалізацією;
- відмовити в затвердженні Звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди керуючого реалізацією арбітражного керуючого Лященка С.С. у справі про банкрутство ОСОБА_1 за період з липня місяця 2024 року по червень місяць 2025 року включно у розмірі 104 319,45 грн (з урахуванням арифметичної помилки), а також звіт про здійснення витрат у сумі 15 506,00 грн.;
- відмовити в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Лященка С.С. про стягнення основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого.
В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
- щодо Звіту керуючого реалізацією «Про здійснення та відшкодування витрат». На Зборах кредиторів, скликаних арбітражним керуючим Лященко С.С. на 30.06.2025, АТ «Сенс Банк» проголосувало «ПРОТИ» схвалення Звіту, оскільки кредитор не надавав згоди на проведення оцінки. АТ «Сенс Банк» завжди пропонує включити із ліквідації маси корпоративні частки, що належать боржнику, оскільки здебільшого їхня номінальна вартість не перевищує 100 грн, а їхніх продаж тільки затягує процедуру погашення боргів, що призводить до зайвої трати часу та зростання винагорода керуючого реалізацією. Проведена оцінка не була обов`язковою, логічною або необхідною у поточній справі, проте була проведена без згоди Зборів кредиторів, та коштувала аж 15 075,00 гривень;
- щодо Звіту керуючого реалізацією «Про нарахування та виплату основної грошової винагороди». З 23.09.2024 до 21.05.2025 єдине, що здійснив та/або фактично мав змогу здійснити арбітражний керуючий - це подати відзив на апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк». Жодних інших дій не могло бути вчинено. Таким чином, чому арбітражний керуючий нараховує винагороду за весь період процедури погашення боргів, а не за фактично здійснені дії. АТ «Сенс Банк» наголошує на тому, що звіт ліквідатора має розглядатись саме у світлі виконаної роботи, а не в залежності від кількості звітних періодів;
- беручи до уваги вищевказане, сплата винагороди арбітражного керуючого виникає за умови здійснення всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника. Верховний Суд дотримується правової позиції, згідно якої господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення арбітражним керуючим своїх повноважень, а й безпосередньо зміст і природу дій, які вчинялись арбітражним керуючим в цей період. В межах здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим Зборами кредиторів не було створено фонду для авансування грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого, який, відповідно, не було затверджено ухвалою суду. З аналізу норм КУзПБ та усталеної судової практики випливає, що кредитори мають право, проте не зобов`язані авансувати витрати арбітражного керуючого після закінчення коштів авансованих заявником на депозитний рахунок господарського суду. Отже, не є справедливим для кредиторів сплачувати послуги арбітражного керуючого за період невиконання ним відповідних повноважень або виконання неналежним чином.
Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду. 
Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.
Учасники справи про банкрутство правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
В судовому засіданні 25.02.2026 брав участь представник кредитора АТ "Сенс Банк" (апелянт). Інші учасники провадження № 908/68/24, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не проінформували.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").
«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G.B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.
Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відтак органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).
Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. 
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У даній справі вже відбулося судове засідання 17.12.2025, на яке представник боржника також не з`явився, проте був присутній арбітражний керуючий, який висловив свої заперечення проти апеляційної скарги.
Також боржник та арбітражний керуючий, як учасники судового процесу, не позбавлені права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні 25.02.2026 будь-якого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, в тому числі в режимі відеоконференції.
Аналогічна за змістом позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17.
Обставин неможливості вирішення відповідного спору за наявними матеріалами судом не встановлено.
Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, з огляду на обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів не вбачає наявність правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи та продовжує її розгляд, вважаючи за можливе здійснити перевірку постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі учасників справи, які не з`явилися.
Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності. 
Представник апелянта в судовому засіданні 25.02.2026 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні клопотання про стягнення винагороди та витрат арбітражного керуючого та затвердження його звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди.
Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Як передбачено ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII (який діяв до 21.10.2019 року) справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 9 КУзПБ).
За положеннями ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ухвалою від 23.01.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича (свідоцтво № 107 від 04.02.2013; адреса: 49115, м. Дніпро, вул. Командира Юнина, 95); заборонено фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати майно; встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 23.02.2024 для подачі до Господарського суду Запорізької області відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду; встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 08.03.2024 для підготовки та подання до Господарського суду Запорізької області плану реструктуризації боргів боржника; призначено попереднє судове засідання на 12.03.2024 об 11-00.
Ухвалою від 12.03.2024 визнано вимоги Акціонерного товариства "Сенс Банк" у розмірі 1 565 541,32 основного боргу з другою чергою задоволення, та 6 056,00 грн судового збору - враховуються позачергово; призначено судове засідання для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів/переходу до процедури погашення боргів/про закриття провадження та звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедури реструктуризації заборгованості у справі на 30.04.2024 о 10-30.
Постановою Господарського суду Запорізької області від 16.07.2024 року визнано фізичну особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) - банкрутом; введено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ); керуючим реалізацією призначено арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича (свідоцтво № 107 від 04.02.2013). 
На офіційному веб-порталі судової влади України 22.07.2024р. за № 73662 розміщено повідомлення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника.
До Господарського суду Запорізької області 03.06.2025р. від керуючого реалізацією - арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича (свідоцтво № 107 від 04.02.2013; адреса: 49115, м. Дніпро, вул. Командира Юнина, 95) надійшло клопотання (вх. № 11334/08-08/25 від 03.06.2025р.) про виключення об`єкту (а саме: корпоративні права на підприємство зі статутним капіталом в розмірі 700 000,00 грн., яке не має матеріальних або нематеріальних активів та знаходиться в стані припинення діяльності з 04.12.2023 року) зі складу ліквідаційної маси у справі № 908/68/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
На виконання повноважень Керуючого реалізацією майна, складено опис майна, яке складає ліквідаційну масу: 1) Залишки грошових коштів на рахунках становлять: - 0,00 грн., 2) Рухоме майно в кількості 0 об`єктів, вартістю 0,00 грн., 3) Нерухоме майно в кількості 1 об`єктів, номінальною вартістю - 700 000,00 грн. - 100 % частки у статутному капіталі підприємства, яка не має будь-якого майна - ПП «ІСІДА» (Код ЄДР 30168489), 4) Спільна часткова власність в кількості 0 об`єктів, вартістю 0,00 грн., 5) Об`єкти, визначені ч. 6 ст. 131 КУзПБ, відсутні, 6) Грошові кошти, визначені ч. 6 ст. 131 КУзПБ - відсутні.
Інвентаризація не проводилась, оскільки боржник не ФОП та не має документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, що унеможливлює проведення інвентаризації в порядку, передбаченому в ст. 10 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, Наказу Мін. Фін. «Про затвердження Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань» від 02.09.2014 N° 879.
Таким чином, єдиний об`єкт, який може бути реалізований в процедурі погашення боргів - корпоративні права на частку в розмірі 100 % на статутний капітал ПП «ІСІДА» (Код ЄДР 30168489). 
Відповідно до п.п. 1-3 ст. 131 Кодексу України з процедур банкрутства, майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу.
До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.
До складу ліквідаційної маси може бути включено майно, що є часткою боржника у спільній власності. У такому разі відбувається виділення частки боржника із спільного майна за правилами передбаченими цивільним законодавством.
Згідно положень ст. 132 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд має право за вмотивованим клопотанням боржника та інших учасників провадження у справі про неплатоспроможність виключити із складу ліквідаційної маси майно боржника, на яке згідно із законодавством може бути звернено стягнення, але воно є необхідним для задоволення нагальних потреб боржника або членів його сім`ї.
Господарський суд має право виключити із складу ліквідаційної маси майнові об`єкти вартістю не більше 10 розмірів мінімальної заробітної плати, які є неліквідними чи дохід від реалізації яких істотно не вплине на задоволення вимог кредиторів.
Загальна вартість майна боржника, що виключається із складу ліквідаційної маси відповідно до положень цієї статті, не може перевищувати 30 розмірів мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про державний бюджет України на 2025 рік", встановлено у 2025 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 8000 гривень.
Отже, вартість одного об`єкту, що може бути виключений зі складу ліквідаційної маси не може перевищувати 80 000,00 грн., а загальна вартість майна боржника, що виключається із складу ліквідаційної маси не може перевищувати 240 000,00 грн.
Судом встановлено, що у даному випадку єдиний об`єкт права власності - корпоративні права на підприємство зі статутним капіталом в розмірі 700 000,00 грн, яке не має а ні будь-яких матеріальних активів, а ні будь-яких нематеріальних активів, знаходиться в стані припинення діяльності з 04.12.23р., що підтверджується доданими документами.
У зв`язку з викладеним, клопотання керуючого реалізацією - арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича про виключення зі складу ліквідаційної маси права власності на частку в розмірі 100% у статутному капіталі ПП «ІСІДА» (код ЄДРПОУ 30168489) підлягає задоволенню. 
Рішення в цій частині скаржником не оскаржується. 
До суду 04.06.2025 надійшов звіт керуючого реалізацією Лященка С.С. в якому просить суд: 1/ Затвердити звіт керуючого реалізацією майна «Про здійснення повноважень; 2/ Завершити процедуру погашення боргів боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ); 3/ Закрити провадження у справі № 908/68/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ); 4/ Звільнити боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від боргів. 
З даного звіту з усіма доповненнями вбачається, що для встановлення наявності майна, грошових коштів та інших активів громадянки ОСОБА_1 керуючим реалізацією вжито заходи, спрямовані на пошук та виявлення майна, грошових коштів та інших цінностей боржника.
За результатами проведеної інвентаризації активів банкрута встановлено відсутність будь-якого майна ОСОБА_1 на яке може бути звернено стягнення.
У процедурі погашення боргів, інших майнових активів боржника, що підлягають включенню до ліквідаційної маси, виявлено не було, про що надані довідки відповідних установ.
Як було зазначено вище, судом виключено зі складу ліквідаційної маси права власності ОСОБА_1 на частку в розмірі 100% у статутному капіталі ПП «ІСІДА» (код ЄДРПОУ 30168489).
Таким чином, зі звіту керуючого реалізацією вбачається, що в межах процедури погашення боргів арбітражним керуючим не встановлено належних боржнику активів, за рахунок яких можливо повністю або частково задовольнити вимоги кредиторів.
Заперечень проти звіту керуючого реалізацією за результатами процедури погашення боргів суду не надано.
У відповідності до частин 6, 7 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені або погашені частково у процедурі задоволення вимог кредиторів, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Згідно зі ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів.
Фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме:
1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи;
2) сплати аліментів;
3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.
Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.
Відповідно до ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), зокрема, якщо відновлено платоспроможність боржника або погашені всі вимоги кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів; затверджено звіт керуючого санацією або ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом. Про закриття провадження у справі про банкрутство постановляється ухвала. У випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Як вбачається з наданих документів, керуючим реалізацією здійснено всі передбачені законом заходи в межах процедури погашення боргів боржника, а відтак наявні підстави для затвердження звіту керуючого реалізацією майна ОСОБА_1 за результатами процедури погашення боргів, завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . 
Згідно зі ст. 135 Кодексу України з процедур банкрутства протягом п`яти років після визнання фізичної особи банкрутом не може бути відкрито провадження у справі про неплатоспроможність за її заявою, крім випадку, якщо боржник погасив усі борги в повному обсязі у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Протягом п`яти років після визнання фізичної особи банкрутом така особа зобов`язана перед укладенням договорів позики, кредитних договорів, договорів поруки чи договорів застави письмово повідомляти про факт своєї неплатоспроможності інші сторони таких договорів. Фізична особа не може вважатися такою, яка має бездоганну ділову репутацію, протягом трьох років після визнання її банкрутом.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від боргів, а вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними.
Рішення в цій частині скаржником також не оскаржується. 
25.06.2025 до суду надійшло клопотання керуючого реалізацією Лященка С.С. про затвердження звітів про здійснення та відшкодування витрат, нарахування та виплату основної грошової винагороди у справі № 908/68/24. 
02.07.2025 клопотання керуючого реалізацією Лященка С.С. про стягнення основної грошової винагороди та витрат. 
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, перевіривши розрахунок основної грошової винагороди та витрат ліквідатора, беручи до уваги обставини відсутності коштів у боржника та від його господарської діяльності на проведення процедури реалізації, враховуючи те, що законодавцем виключається можливість безоплатного надання послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство, вважав за можливе стягнути 104 319,45 грн грошової винагороди керуючого реалізацією на користь арбітражного керуючого Лященка Сергія Сергійовича та витрати, пов`язані з виконанням повноважень керуючого реалізацією у сумі 15 506,00 грн з кредитора. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Статтею 113 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 КУзПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: звертатися до суду у випадках, передбачених цим Кодексом; скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу; проводити збори і засідання комітету кредиторів у разі їх бездіяльності або за їхнім дорученням; отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом; залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Кодексом чи угодою з кредиторами; звертатися із запитами арбітражного керуючого, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, у тому числі банків, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, депозитарних установ та інших професійних учасників ринків капіталу, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб; отримувати від банків, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, депозитарних установ та інших професійних учасників ринків капіталу інформацію про наявність рахунків та/або залишок коштів на рахунках боржника (у тому числі на рахунках у цінних паперах) / електронних гаманцях, рух коштів та операції на рахунках боржника (у тому числі на рахунках у цінних паперах) / електронних гаманцях, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа; отримувати інформацію з державних реєстрів; подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх повноважень; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Частиною 4 ст. 30 КУзПБ встановлено, що витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг. 
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі (абз. 5, 6 ч. 2 ст. 30 КУзПБ).
Відповідно до ч. 6 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, погашення боргів боржника подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.
Згідно з ч.ч. 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Крім того, п. 14.1.226. ст. 14 Податкового кодексу України визначає: самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. 
Отже, відповідно до приписів ПК України поняття незалежна професійна діяльність визначене через термін "самозайнята особа". Надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, повинно відбуватися на платній основі.
Частиною 5 статті 30 КУзПБ передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду.
Таким чином, Кодексом України з процедур банкрутства визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого у справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.
Отже, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 16.07.2020 у справі № 918/454/18.
Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою №31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.
Отже, надання послуг арбітражним керуючим відбувається виключно на платній основі, оскільки безпосередньо Кодексом встановлені мінімальні гарантії щодо оплати послуг арбітражного керуючого - ліквідатора на рівні трьох мінімальних заробітних плат, а також встановлені спеціальні джерела оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, а саме: за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі. 
Так, судом встановлено, що арбітражним керуючим Лященко С.С. з 23.01.2024 по 16.07.2024 виконувались повноваження керуючого реструктуризацією боржника, а з 16.07.2024 по 17.07.2025 - керуючого реалізацією у справі № 908/68/24. 
Керуючий реалізацією арбітражний керуючий Лященко С.С. звернувся до суду з клопотаннями про стягнення основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого № 02-09/130 від 18.01.2024 (вх. № 346) та затвердження звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат керуючого реалізацією вх. № 13050/08-08/25 від 25.06.2025 (вх. № 347), до яких додав звіти арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедури реалізації у справі про банкрутство ОСОБА_1 . 
Відповідно до клопотання просить затвердити звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди керуючого реалізацією арбітражного керуючого Лященка С.С. у справі про банкрутство громадянки ОСОБА_1 за період з липня місяця 2024 року по червень місяць 2025 року включно у розмірі 104 319,45 грн, а також звіт про здійснення витрат у сумі 15 506,00 грн. У клопотанні керуючого реалізацією допущена арифметична помилка під час підрахунку загального періоду, зокрема, зазначено за період з липня місяця 2024 року по червень місяць 2024 року включно, у той час як арифметично вірним є період з липня місяця 2024 року по червень місяць 2025 року включно. 
Матеріали справи підтверджується, що 29.04.2024 відбулися збори кредиторів, на яких розглядались Звіти «Про нарахування та виплату основної грошової винагороди», «Про здійснення та відшкодування витрат» за період здійснення повноважень з 23.01.24р. по 30.04.24р. При розгляді обох звітів єдиний Кредитор АТ «Сенс Банк» утримався від прийняття будь-якого рішення щодо схвалення або відмови у схваленні. 
Станом на 01.04.24р. з суми авансування винагороди арбітражного керуючого у розмірі 40 260,00 грн, залишилось 7 292,26 грн. 
За період з 01.04.24р. по 30.04.24р. сума винагороди становить 14 600,00 грн, яка буде сплачена залишком авансування в розмір 7 292,26 грн. Залишок несплаченої винагороди станом на 30.04.24р становитиме 7 307,74 грн. 
На виконання повноважень Керуючим реструктуризацією боргів здійснено наступні витрати. 43,00 Отримання відомостей з державного реєстру речових прав по Боржнику 43,00 Отримання відомостей з державного реєстру речових прав по Доньці 115,00 Оплата за отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських організацій по Боржнику 115,00 Оплата за отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських організацій по Доньці Всього витрат здійснено на суму 316,00 грн. Відшкодовано - суму 0,00 Заборгованість з відшкодування витрат по справі - 316,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.05.2024 здійснено за рахунок коштів, авансованих боржником (Фізичною особою ОСОБА_1 ), сплату основної винагороди арбітражному керуючому Лященко С.С. в сумі 7 292,96 грн. (сім тисяч двісті дев`яносто дві гривні 96 коп.) за виконання в період з 01.04.2024 по 30.04.2024 повноважень керуючого реструктуризацією у справі № 908/68/24 про неплатоспроможність. 
В свою чергу, постановою Господарського суду Запорізької області від 16.07.24р. по справі №908/68/24 визнано Банкрутом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), Керуючим реалізацією майна призначено Лященка Сергія Сергійовича. 
Згідно з поданим звітом «Про здійснення та відшкодування витрат» за вих. № 24/3В від 24.06.2025 на виконання повноважень керуючого реалізацією. Майна здійснено витрат загалом на суму 15 506,00 грн, з яких, зокрема, 15 075,00 грн витрат на оплату послуг суб`єкту оціночної діяльності з приводу оцінки майнових прав Боржника на статутний капітал ПП «Ісіда».
Відповідно до змісту звіту «Про нарахування та виплату основної грошової винагороди» за вих. № 24/3ВИН від 24.06.2025 винагорода за виконання повноважень керуючим реалізацією з 16.07.2024 складає 104 319,45 грн з розрахунку 9 084,00 грн за місяць (окрім липня 2024 року, за який така становить 4 395,48 грн), з якої сплачено 0 грн. Відтак виникла заборгованість у розмірі 104 319,45 грн.
Слід зазначити, що законодавством визначено декілька джерел для здійснення оплати послуг ліквідатора, у тому числі і за рахунок коштів кредиторів, виходячи з принципу пропорційності їх грошовим вимогам. 
Судом встановлено, що єдиним кредитором у цій справі не створювався фонд для оплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, підприємницької діяльності боржник не здійснював, жодних доходів не отримував та не було виявлено активів, кошти від реалізації яких можливо було б спрямувати на оплату грошової винагороди за виконання ним повноважень керуючого реалізацією та відшкодування його витрат. 
Необхідно наголосити на тому, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи з принципу пропорційності їх грошовим вимогами (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 30.01.2019 у справі № 910/32824/15, від 16.04.2019 у справі № 914/2458/16).
У зв`язку із відсутністю у боржника коштів та будь-яких майнових активів, покладення оплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора у справі на кредиторів за реєстром, пропорційно сумам визнаних вимог, є правомірним, оскільки вказане положення закріплене законодавством як одне із джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого. 
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № Б14/040-07/15-08, від 14.08.2019 у справі № 5/80-10, від 13.02.2019 у справі № 910/22696/15, від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17, від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 19.04.2018 у справі № 265/2б-02/14/13-08, від 21.03.2018 у справі № 3/67-Б. 
Верховний Суд у постановах від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17 зазначав, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
Встановивши факт невиконання кредиторами у добровільному порядку обов`язку щодо оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд приймає рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі судового наказу.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17 наголосив, що відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956р., Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957р. ратифіковану Україною 05.10.2000р.), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996р. тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.
Також варто зазначити, що законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Закону про банкрутство), від розміру задоволених вимог кредиторів у справі, майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів роботи арбітражного керуючого у справі про банкрутство (див. постанови Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №11/Б-921/1448/2013, від 30.01.2019 у справі № 910/32824/15, від 13.02.2019 у справі № 910/22696/15). 
При цьому відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.12.2021 у справі № 902/626/20, відмінність боржників яка виражається у різному статусі юридичних та фізичних осіб і застосування до них різних процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, жодним чином не може нівелювати право арбітражного керуючого на отримання передбаченої законом винагороди та на відшкодування його витрат.
Наведене узгоджується з висновками у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 910/2923/15-г, від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 16.04.2019 у справі №914/2458/16, від 30.01.2019 у справі № 910/32824/15,
За таких умов, аргументи апелянта про те, що АТ «Сенс Банк» не приймало рішень щодо створення фондів для оплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не можуть нівелювати обов`язок кредитора здійснити відповідне фінансування та можливість суду присудити з останнього обґрунтовані суми.
Таким чином, невиявлення керуючим реалізацією в процедурі погашення боргів майна, інших активів та грошових коштів, за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ним своїх обов`язків у цій процедурі, жодним чином не впливає на оплату його послуг.
Судом апеляційної інстанції встановлено відсутність в матеріалах справи скарг АТ «Сенс Банк» на дії та бездіяльність керуючого реалізацією арбітражного керуючого Лященко С.С., а також доказів, що підтверджували б неналежне виконання останнім своїх повноважень.
В свою чергу, Кодекс з процедур банкрутства не містить заборони винесення на затвердження господарського суду звіту про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат у разі його не схвалення комітетом кредиторів.
При цьому рішення зборів кредиторів не є нормативними актами (п. 57 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №15 „Про судову практику в справах про банкрутство"), вони є доказами факту волевиявлення, які оцінюються судом нарівні з іншими доказами по справі при вирішенні певних питань у процедурах банкрутства.
Відповідні схвалення та погодження комітетом кредиторів звітів про нарахування грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за своїм змістом є додатковими гарантіями дотримання прав учасників провадження у справі про банкрутство та в силу Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд не зв`язаний такими погодженнями (або ж їх відсутністю) у своїх правових позиціях та процесуальних діях під час провадження у справі про банкрутство; наявність чи відсутність відповідних погоджень підлягає дослідженню судом та обґрунтованому врахуванню або відхиленню. 
Як свідчать матеріали справи, на засіданні зборів кредиторів по справі № 908/68/24, оформлених протоколом від 30.06.2025, єдиний кредитор відмовив у схваленні звітів арбітражного керуючого Лященко С.С. «Про здійснення та відшкодування витрат» та «Про нарахування і виплату основної грошової винагороди». 
Зі змісту протоколу слідує, що підставами для відмови були визначені ненадання згоди на проведення оцінки та фактичне невиконання повноважень керуючим реалізацією у період з 23.09.2024 до 21.05.2025.
Натомість матеріалами справи підтверджується, що на виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів здійснені наступні заходи. 
1.Отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Результат - відомості щодо права власності Боржника відсутні. 
2.Отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Результат: відсутня інформація про визначене рухоме майно. 
3.Отримано відповідь від Територіального сервісного центру МВС № 1241: результат - відсутнє право власності боржника на транспортні засоби. 
4.Отримано Витяг з ЄДР стосовно корпоративних прав боржника, результат - наявне право власності на частку в розмірі 100 % у статному капіталі ПП «ІСІДА» (Код ЄДР 30168489). 
5.Проаналізовано Єдиний державний реєстр судових рішень з метою повідомлення судів, що розглядають вимоги до боржника, про порушення провадження у справі, а також з метою отримання інформації про стягнення заборгованості в судовому порядку з дебіторів боржника, результат - відсутні судові справи, у яких розглядаються вимоги до боржника, відсутні судові справи у яких розглядається питання стягнення заборгованості з дебіторів боржника. 
6.Проаналізовано Державний реєстр цивільних повітряних суден України, результат в боржника відсутнє право на цивільні повітряні судна. 
7.Отримано відповідь Філії «Головного інформаційно - обчислюваного центру» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», згідно якою боржник не є власником вантажних вагонів, локомотивів. 
8.Отримано інформацію від Державної архітектурно-будівельної інспекції України боржником не отримувались документи що, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будовництв об`єктів.
9.Отримано відповідь Головного управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області, згідно якої в боржника відсутнє право на сільськогосподарську техніку. 
10.Отримана інформація про відсутність права власності на річкові та морські судна з Державного суднового реєстру, судновій книзі України
11.Встановлена відсутність в боржника права власності на об`єкти інтелектуальної власності з наступних відкритих реєстрів: Державному реєстрі селекційних досягнень у тваринництві, Державному реєстрі свідоцтв на знаки для товарів та послуг, Державному реєстрі патентів України на промислові зразки, Державному реєстрі сортів рослин, придатних для поширення в Україні, Державному реєстрі патентів України на корисні моделі, Державному реєстрі патентів України на винаходи, Державному реєстрі прав інтелектуальної власності на сорти рослин та видачу патентів України на сорти рослин, Державному реєстрі України топографії інтегральних мікросхем. 
12.Складено реєстр вимог кредиторів. 
13.Складено опис майна боржника, згідно яким в боржника наявне право власності на частку в розмірі 100 % у статному капіталі ПП «ІСІДА» (Код ЄДР 30168489). 
14.Подано до суду клопотання «Про затвердження переліку майна, що виключається з ліквідаційної маси».
15.Подано відзив на апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» на постанову Господарського суду Запорізької області від 16.07.2024 у справі № 908/68/24.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2025 у справі №908/68/24 скаргу АТ «СЕНС БАНК» залишено без задоволення, постанову Господарського суду Запорізької області від 16.07.2024 у справі № 908/68/24 - без змін.
Наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що у період з 23.09.2024 до 21.05.2025 арбітражним керуючим не вживались дії щодо реалізації своїх повноважень відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства.
При цьому процедура оскарження постанови Господарського суду Запорізької області від 16.07.2024 у справі №908/68/24 була ініційована кредитором та зрештою, остання не була скасована та є чинною.
Судом встановлено, що клопотань єдиного кредитора ГУ ДПС у Запорізькій області про зменшення розміру нарахованої розпорядником майна, ліквідатором грошової винагороди за період здійснення відповідної процедури до суду не надходило. 
Отже, основна грошова винагорода арбітражного керуючого, нарахована при виконанні повноважень розпорядника майна/ліквідатора боржника, яка не була погашена за рахунок коштів банкрута, підлягає оплаті за рахунок коштів кредиторів, пропорційно до їх вимог.
Зі змісту звіту керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Лященка С.С. за результатами процедури погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 вбачається, що до підсумкового реєстру вимог кредиторів включено наступних кредиторів: 
1. Акціонерне товариство "Сенс Банк" у розмірі 1 565 541,32 грн основного боргу з другою чергою задоволення та 6 056,00 грн судового збору - враховуються позачергово.
Отже, у зв`язку з відсутністю фонду для оплати грошової винагороди керуючого реалізацією та у боржника майнових активів достатніх для відшкодування основної грошової винагороди та його витрат, зважаючи на заборону безоплатного надання послуг арбітражним керуючим у справі, колегія суддів погоджується з правомірним покладенням оплати грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень керуючого реалізацією у справі на кредитора в розмірі 104 319,45 грн та 15 506,00 грн відповідно, розрахунок яких підтверджено наявними у справі доказами.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що «на Зборах кредиторів, скликаних арбітражним керуючим Лященко С.С. на 30.06.2025, АТ «Сенс Банк» проголосувало «ПРОТИ» схвалення Звіту, оскільки кредитор не надавав згоди на проведення оцінки. АТ «Сенс Банк» завжди пропонує включити із ліквідації маси корпоративні частки, що належать боржнику, оскільки здебільшого їхня номінальна вартість не перевищує 100 грн, а їхніх продаж тільки затягує процедуру погашення боргів, що призводить до зайвої трати часу та зростання винагорода керуючого реалізацією. Проведена оцінка не була обов`язковою, логічною або необхідною у поточній справі, проте була проведена без згоди Зборів кредиторів, та коштувала аж 15 075,00 гривень» є безпідставними, позаяк у справі про неплатоспроможність обов`язок щодо організації виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації), визначення його вартості та формування ліквідаційної маси боржника відповідно до п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 114 КУзПБ покладається на арбітражного керуючого, що зумовлює, в тому числі, проведення оцінки всіх наявних у боржника активів для цілей погашення вимог кредиторів.
Колегія суддів також відхиляє як необґрунтовані твердження апелянта про тривалість строків процедури погашення боргів, що призвело до збільшення розміру основної грошової винагороди керуючого реалізацією, позаяк саме АТ «СЕНС БАНК» здійснювало заходи з оскарження постанови Господарського суду Запорізької області від 16.07.2024 у справі №908/68/24, до того ж, як було зазначено вище, у вказаний період часу арбітражним керуючим Лященко С.С. вчинялися відповідні дії з метою реалізації своїх повноважень, передбачених Кодексом.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними. Громадяни мають впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22 вересня 2005 року, № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року, № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» постановив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" 8 листопада 2005 року (Заява N 63134/00) у пункті 22 Суд наголосив, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1 ( 994_535 ), має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1 (див. Broniowski v. Poland, N 31443/96, пар. 98). 
Відтак апеляційний суд погоджується з висновком господарського суду про можливість затвердження звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди керуючого реалізацією арбітражного керуючого Лященка С.С. у справі про банкрутство ОСОБА_1 за період з липня місяця 2024 року по червень місяць 2025 року включно у розмірі 104 319,45 грн (з урахуванням арифметичної помилки), а також звіту про здійснення витрат у сумі 15 506,00 грн, наявність підстав для задоволення арбітражного керуючого Лященка С.С. про стягнення основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого та відповідно стягнення з АТ «СЕНС БАНК» на користь арбітражного керуючого Лященка С.С. оплати послуг керуючого реалізацією в сумі 104 319,45 грн та витрат, пов`язаних з виконанням повноважень керуючого реалізацією, у сумі 15 506,00 грн у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . 
Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не виявлено.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, не спростовують мотивів та висновків господарського суду, викладених в оскаржуваній ухвалі, у зв`язку з чим, відхиляються як необґрунтовані, наслідком чого є відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 17.07.2025.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на її заявника.
Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс банк" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.07.2025 у справі № 908/68/24 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.07.2025 у справі № 908/68/24 залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Сенс банк".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови підписано 06.04.2026

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко