КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/9789/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7383/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Митрофанової А.О., у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року представник АТ «Ощадбанк» - адвокат Ковальчук Р. звернувся до суду з вказаним позовом , в якому просив: стягнути із з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит №118_0129 від 04 серпня 2021 року у розмірі 124 478, 93 грн.;
звернути стягнення на майно, передане в заставу ОСОБА_1 відповідно до договору застави майна № 44_0129 від 04 серпня 2021 року транспортний засіб марки Peugeot, модель 2008, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску 2021, колір - Сірий, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , право власності належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3  від 05 серпня 2021 року, виданим ТСЦ 8047, та договору купівлі-продажу № ВТпА-0001/123 від 03 травня 2021 року, шляхом реалізації предмета застави на електронних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, що має бути визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. За рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку задовольнити вимогу АТ «Ощадбанк» в особі Філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» у сумі 124 478,93 грн., з яких: 121 319,59 грн. заборгованість за кредитом; 3380 грн. заборгованість за процентами;
вирішити питання щодо судових витрат (а.с. 1-4).
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04.08.2021 між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №118_0129, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 245700 грн строком на 36 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 03.08.2024 та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0,01% річних. Відповідно до пункту 3.3.3. Договору позичальник зобов`язався щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним, починаючи з вересня 2021 року, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 6825 грн та сплачувати проценти, щомісячно нараховані Банком з моменту видачі кредиту на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на поточний рахунок. За умовами укладеного кредитного договору кредит надався одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування Банком коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на поточний рахунок продавця транспортного засобу - ТОВ «Віді Авеню».
З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №118_0129 від 04.08.2021 між сторонами було укладено договір застави майна №44_0129 від 04.08.2021, відповідно до якого відповідач передала в заставу Банку належний їй придбаний у ТОВ «Віді Авеню» транспортний засіб марки Peugeot, модель 2008, номер шасі НОМЕР_1 , 2021 року випуску, колір - сірий, д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно витягу №74142987 від 04.08.2021 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна у встановленому порядку було зареєстровано обтяження на заставний автомобіль.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та перерахував кошти у розмірі 245700 грн на рахунок продавця транспортного засобу.
Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту належним чином не виконала, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. 
У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, у відповідача станом на 25.12.2024 згідно розрахунку наявна заборгованість у розмірі 124478,93 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 124445,13 грн та заборгованості по відсоткам у сумі 33,80 грн. 
Оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач з метою захисту свого порушеного права змушений був звертатись до суду із вказаним позовом (а.с. 1-4).
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 серпня 2025 року позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави,- задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит №118_0129 від 04 серпня 2021 року у розмірі 124 478, 93 грн.
Звернуто стягнення на майно, передане відповідно до Договору застави майна № 44_0129 від 04 серпня 2021 року, а саме на транспортний засіб марки Peugeot, модель 2008, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску 2021, колір - Сірий, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3  від 05 серпня 2021 року, виданим ТСЦ 8047, та договору купівлі-продажу № ВТпА-0001/123 від 03 травня 2021 року, на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» в рахунок погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 118_0129 від 04 серпня 2021 року у розмірі 124 478, 93 грн, шляхом реалізації предмета застави на електронних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, що має бути визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 056, 00 грн (а.с. 123-127).
Не погодившись з рішенням районного суду, 21 січня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Горовий О.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 137-139, 152-154).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що оскаржуване рішення є протиправним, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Рішення суду носить однобокий характер, виключно на підставі інформації позивача, оскільки відповідач не був належним чином повідомлений ні позивачем про прострочену заборгованість, ні судом про розгляд даної справи.
Судом не враховано, що 26.05.2023 року на підставі звернення відповідача до позивача через дію воєнного стану в Україні та з урахуванням матеріального стану відповідача, позивачем було пролонговано відповідачу строк повернення споживчого кредиту за договором № 118_0129 від 04.08.2021 року до 30 травня 2026 року, а тому дії позивача щодо передчасного повернення споживчого кредиту відповідачем є протиправними, так як строк повернення заборгованості відповідачем по споживчому кредиту ще не настав.
Відповідач жодного разу не отримував від позивача на адресу, зазначену в договорах, вимог про дострокове погашення споживчого кредиту та про внесення позивачем інформації до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про звернення стягнення на предмет застави, а тому не міг скористатись своїм правом дострокового погашення споживчого кредиту.
Позивачем не надано до суду жодного доказу про отримання відповідачем будь-яких листів і вимог.
Крім того, позивачем заявлено дві взаємовиключні вимоги і про стягнення заборгованості і про звернення стягнення на предмет застави. Рішення суду про задоволення обох позовних вимог може призвести до подвійного стягнення з відповідача суми боргу перед позивачем, так як навіть погашення боргу відповідача перед позивачем не скасовує рішення суду про позбавлення відповідача права власності на свою власність - автомобіль, не перешкоджає вилученню у відповідача та зверненню стягнення на автомобіль відповідача (а.с. 137-139).
02 березня 2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника АТ «Ощадбанк» - адвоката Ковальчук Р.В., в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення (а.с. 168-171).

У судовому засіданні представник АТ «Ощадбанк» - адвокат Ковальчук Р.В. заперечував проти скарги і просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення апелянта ОСОБА_1 повернулось із відмітками працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною нею адресою, заяви про зміну адреси місця проживання(перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Поряд з цим, про розгляд справи апеляційним судом 19 березня 2026 року апелянт ОСОБА_1 була сповіщена 19 лютого 2026 року повідомленням її представника - адвоката Горового О.В. до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. 17 березня 2026 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Горового О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на зайнятість в інших справах, проте будь-яких доказів поважності причин такої неявки, у т.ч. за раніше призначеною судовою справою, тощо, до клопотання не надано і судом таких не встановлено (а.с. 165-167, 179-181).
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.05.2021 між ТОВ «Віді Авеню» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу №ВТпА-0001/123, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця транспортний засіб марки «Peugeot» 1.2 РТ, номер шасі НОМЕР_4 , 2021 року випуску, колір НОМЕР_5 , а покупець зобов`язалась прийняти товар та оплатити його ціну, визначену у договорі.
Згідно пункту 7 вказаного договору при його укладенні покупець повідомив продавцю про свій намір оплатити товар частково за рахунок залучення покупцем коштів банківського кредиту.
04.08.2021 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) №118_0129 (далі - кредитний договір).
Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору Банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Умовами пункту 2.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається у розмірі 245700 грн на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 03.08.2024, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього Договору.
Пунктом 2.3 кредитного договору передбачено, що кредит надається для придбання транспортного засобу за договором купівлі - продажу.
Згідно з п. 2.4.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 0,01% річних. Зазначена в цьому пункті Договору процентна ставка є фіксованою.
Відповідно до пунктів 2.4.2, 2.4.3 кредитного договору проценти нараховують Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом.
Згідно з пунктом 3.2.1 кредитного договору його сторони погодили, що Банк здійснює надання кредиту одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням кредитних коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу ТОВ «Віді Авеню», код отримувача 35411322, поточний рахунок № НОМЕР_6 , відкритий в АТ «Державний ощадний банк України», код банку 300465.
Відповідно до пунктів 3.3.1, 3.3.2 кредитного договору усі платежі за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісійної винагороди, штрафних санкцій тощо) здійснюються шляхом списання Банком коштів з поточного рахунку. Повернення кредиту, сплата процентів, комісійних винагород здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеному цим договором. Якщо дата платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до законодавства України, датою платежу є перший за ним робочий день. При цьому, зобов`язання позичальника щодо сплати відповідного платежу вважається виконаним в строк за умови наявності достатньої суми коштів на поточному рахунку і списання їх в погашення заборгованості в перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або іншим неробочим днем.
Умовами пункту 3.3.3 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 6825 грн, сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим договором) щомісячно до 25 числа, наступного за звітним, починаючи з вересня 2021 року, шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом, сплати процентів, комісійних винагород відповідно до черговості, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та процентів позичальник зобов`язується здійснити не пізніше терміну (дати) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором.
Згідно з положенням пункту 3.3.4 кредитного договору якщо сума платежу, що надійшла в повернення кредиту, сплати процентів, комісійних винагород (у разі їх встановлення за цим договором) менша розміру, вказаного у підпункті 3.3.3. цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати погашення простроченого платежу та нарахованої пені за прострочені платежі з урахуванням вимог пункту 9.2 кредитного договору.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит №118_0129, між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено Договір застави майна №44_0129 від 04.08.2021 (далі - договір застави). Предметом застави є рухоме майно - автомобіль марки «Peugeot», модель 2008, vin-код (номер шасі (кузова, рами)) НОМЕР_1 , рік випуску 2021, колір Сірий, об`єм двигуна 1199. Заставна вартість предмету застави за згодою сторін складає 614250 грн.
Відповідно до пункту 4.2 договору застави у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання, та/або у випадках невиконання заставодавцем обов`язків за цим договором, а також у інших випадках, передбачених цим договором та/або законодавством, заставодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет застави у порядку, визначеному цим договором та/або кредитним договором.
Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.5.1, договору застави, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем та/або позичальником умов будь-яких договорів, укладених із заставодержателем, у т.ч. умов будь-якого кредитного договору та цього договору. Заставодержатель вправі задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги в повному обсязі, який визначається заставодержателем самостійно на момент реалізації права застави, у тому числі, але не виключно щодо (1) повернення основної суми кредиту, (2) сплати процентів за користування кредитом, (3) сплати комісійних винагород.
У пункті 3.1.5 договору застави сторони погодили, що заставодержатель має право самостійно обирати спосіб звернення стягнення на предмет застави.
У Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна 04.08.2021 зареєстровано обтяження на придбаний відповідачем транспортний засіб на підставі вищевказаного договору застави, накладено заборону відчуження.
15.11.2024 за вихідним №55/5.1-02/141408/2024 Банком складено повідомлення боржнику про порушення забезпечених заставою зобов`язань. Банк вимагав повернути суму кредиту, сплатити проценти та інші платежі за кредитним договором, для чого надав 30 днів з дати одержання цього повідомлення. Банком повідомлено, що в разі невиконання у встановлений строк вимог за цим повідомленням, АТ «Ощадбанк» має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі рішення суду. Проте, вимога Банку не виконана, заборгованість за кредитним договором не погашена.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідач станом на 25.12.2024 має заборгованість у розмірі 124478,93 грн, з яких заборгованість за основним боргом (кредитом) складає 124445,13 грн, а заборгованість за процентами - 33,80 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).
У частині першій статті 574 ЦК України вказано, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно із частиною першою статті 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави (частини перша, друга статті 583 ЦК України).
У договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. Опис предмета застави у договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо) (стаття 584 ЦК України).
Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Оскільки апелянт не заперечувала факт укладання договорів позики та застави, не надала доказів визнання таких договорів чи їх окремих положень недійсними, колегія суддів погоджується із висновком районного суду про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за договором позики.
Доводи апелянта, що позивачем не надано доказів сповіщення відповідача про вимогу дострокового повернення коштів, колегія суддів відхиляє. 
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.
Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Пунктом 4.3.3. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний у випадку порушення умов цього договору та/або документів забезпечення достроково повернути кредит у порядку, передбаченому пунктом 3.9. договору, з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійних винагород, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі та відшкодувати банку в повному обсязі збитки.
Пунктом 3.9.1. кредитного договору визначено, що банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати дострокового повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), у тому числі, але не виключно, у разі якщо відбулося затримання на один календарний місяць сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом, інших платежів за цим договором.
Згідно з пунктом 3.9.2. кредитного договору виконання позичальником вимог банку щодо дострокового повернення кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Сторони підтверджують, що термін дострокового повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів, що містяться у вимозі банку, направленій позичальнику, відповідно до цього пункту договору є зміною терміну остаточного повернення кредиту в бік його зменшення. Сторони домовились, що вказана в цьому пункті зміна терміну, на який надано кредит, не є зміною банком в односторонньому порядку умов цього договору.
Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у абзаці першому цього пункту договору строк починає відліковуватися з дати вручення позичальнику відправлення, що зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення, або дата, зазначена на такому листі позичальником при отримані ним зазначеного листа особисто. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити письмову вимогу про усунення порушення зобов`язання позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, через його відмову прийняти поштове відправлення, через незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, письмова вимога про усунення порушення зобов`язання, вважається врученою позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Відповідно до п. 3.3.3 договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами у розмірі 6 825 грн. 00 коп., сплату процентів, нарахованих банком на залишок суми боргу за кредитом, комісійних винагород ( у разі їх встановлення) щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним.
Так, відповідач порушила взяті на себе зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість в сумі 124478,93 грн.
Суд апеляційної інстанції перевірив та відхилив як неспроможні доводи апелянта, що 26.05.2023 року на підставі звернення відповідача до позивача через дію воєнного стану в Україні та з урахуванням матеріального стану відповідача, позивачем було пролонговано відповідачу строк повернення споживчого кредиту за договором № 118_0129 від 04.08.2021 року, оскільки за умовами укладеного сторонами кредитного Договору, доповнення (зміни) до вказаного Договору мали б укладатись у письмовій формі шляхом підписання сторонами Додаткових угод.
При цьому, Банк заперечував факт такої пролонгації кредитних зобов`язань та (або) укладення сторонами Договору додаткових угод, або продовження строку виконання позичальником кредитних зобов`язань. Поряд з цим апелянтом ОСОБА_1 та її представником адвокатом Горовим О.В. не надано до суду апеляційної інстанції будь-яких об`єктивних доказів пролонгації позичальнику ОСОБА_1 кредитних зобов`язань та (або) укладення сторонами Договору додаткових угод, продовження строку виконання позичальником кредитних зобов`язань, не встановлено таких і судом апеляційної інстанції. 
15.11.2024 року за вихідним №55/5.1-02/141408/2024 Банком складено повідомлення боржнику про порушення забезпечених заставою зобов`язань. Банк вимагав повернути суму кредиту, сплатити проценти та інші платежі за кредитним договором, для чого надав 30 днів з дати одержання цього повідомлення. Банком повідомлено, що в разі невиконання у встановлений строк вимог за цим повідомленням, АТ «Ощадбанк» має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі рішення суду (а.с. 54-56). 
Позивач, скориставшись своїм правом на дострокове повернення позики, передбачене ст. 1048 ЦК України, п.п. 3.9.1, 3.9.2 кредитного договору, направив на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення заборгованості за договором про споживчий кредит.
Вказана вимога направлена відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена в кредитному договорі як місце реєстрації та фактичного проживання позичальника (а.с. 54-56).
Вказана вимога повернулася банку «за закінченням встановленого терміну зберігання» 06.12.2024 року, а тому виходячи з умов п. 3.9.2 кредитного договору, починаючи з 06.01.2025 року у банку виникло право на дострокове стягнення із відповідача всієї суми заборгованості.
Таким чином, АТ «Державний ощадний банк України», пред`явивши до відповідача вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, змінив строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором на 06.01.2025 року.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги відповідача, що позивачем не направлялась вимог дострокового стягнення заборгованості, а також щодо відсутності у банку права на дострокове стягнення усієї суми заборгованості є необґрунтованими, оскільки банком було дотримано як умов кредитного договору, так встановлених законодавством вимог щодо підстав та порядку пред`явлення вимоги на дострокове повернення кредиту.
Разом з тим, згідно із частинами першою, другою, п`ятою, шостою статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави.
У частині першій статті 591 ЦК України зазначено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.
Відповідно до положень частини першої, другої ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
З урахуванням того, що відповідач порушив умови договору позики, не повернув боргу, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет застави.
Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо того, що стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості (постанова Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі №759/4036/18, постанова Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №640/18356/17, постанова Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №761/31346/13, постанова Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №2/1513/10).
Відповідно до позицій Верховного Суду прогресивний підхід полягає у висновку, що не вважається подвійним стягненням звернення стягнення на предмет забезпечення за наявності невиконаного рішення суду про стягнення основної суми заборгованості (навіть якщо був отриманий, але не звернений до виконання виконавчий лист). У постанові від 27 вересня 2018 року у справі №910/23408/17 Верховний Суд зазначив, що задля уникнення подвійного стягнення боржник, який погасив заборгованість за основним зобов`язанням (за яким видано виконавчий лист), має право звернутися до суду із заявою в порядку, передбаченому ст. 432 ЦПК України або ст. 328 ГПК України - визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, Верховний Суд відійшов від доктрини «автоматичного подвійного стягнення» та поклав обов`язок захистити своє право на боржника.
Забезпечувальне зобов`язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на застави не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. (Постанова від 21 листопада 2018 року у справі № 212/10211/14-ц).
Одночасне стягнення за кредитним договором та за договором застави не зумовлює подвійного стягнення, наявність судового рішення про стягнення заборгованості не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави (вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 лютого 2016 року у справі №6-1080цс15).
Відтак, посилання скаржника на те, що одночасне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави є по-суті подвійним стягненням колегія суддів вважає необґрунтованими.
Щодо тверджень апелянта про те, що судом першої інстанції не було повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи судом першої інстанції, колегія суддів зауважує, що такі доводи є обґрунтованими, відповідач не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1, 4-7 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Отже за змістом вказаних норм, розгляд справи судом першої інстанції в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін не звільняє суд від зобов`язання повідомити відповідача про надходження позовної заяви, відкриття провадження у справі, забезпечити реалізацію процесуальних прав відповідача у т.ч. на подання клопотань, заперечень та доказів проти заявленого позову, що є складовою положень норм національного законодавства ЦПК України, ст. 6 Європейської конвенції.
Наявне в матеріалах справи поштове повідомлення суду на адресу ОСОБА_1 не містить відміток працівників пошти про прийняття поштового відправлення, відсутні в такому і відмітки про його отримання адресатом (трекінг-код тощо) та (або) відсутності адресата за зазначеним місцем проживання (а.с. 121-122).
Разом із тим, процесуальні права відповідача були поновлені апеляційним судом, яким було відкрито провадження за апеляційною скаргою відповідача та здійснено апеляційний перегляд справи та забезпечено право відповідача подати докази, які на думку апелянта вона не мала можливості подати до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
В даному випадку апеляційним судом вказані обставини порушення процесуального закону є доводом апеляційної скарги, такі обставини знайшли підтвердження в судовому засіданні. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 376 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача 6056 грн судового збору, понесені апелянтом судові витрати за розгляд справи апеляційним судом не підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 грудня 2025 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_7 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ- 09322277) заборгованість за договором про споживчий кредит №118_0129 від 04.08.2021 року у розмірі 124 478 грн. 93 коп.
Звернути стягнення на майно, передане відповідно до Договору застави майна №44_0129 від 04.08.2021 року, а саме на транспортний засіб марки Peugeot, модель 2008, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску 2021, колір - Сірий, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_7 ) на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 05.08.2021, виданим ТСЦ 8047, та договору купівлі-продажу №ВТпА-0001/123 від 03.05.2021, на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ 09322277; адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська, 27) в рахунок погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №118_0129 від 04.08.2021 в розмірі 124 478,93 грн, шляхом реалізації предмета застави на електронних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, що має бути визначена на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_7 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ- 09322277) понесені по справі в суді першої інстанції судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6056 грн.
Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 20 березня 2026 року. 

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов