Справа № 344/2194/25 
Провадження № 11-кп/4808/46/26 
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України 
Головуючий у 1 інстанції  ОСОБА_1  
Суддя-доповідач  ОСОБА_2  

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду
в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю секретаря ОСОБА_6 ,
розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №12024091010002195 за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 червня 2025 року, згідно з яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, м. Слов`янськ, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, раніше судимого: 18.06.1999 Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 206 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; 03.03.2000 Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 206 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та 6 місяців КК України; 17.01.2006 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 289 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; 14.11.2011 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 72, ч. 1 ст. 70 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; 01.12.2021 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України засуджений до покарання у виді штрафу 1 360 гривень,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком 2 роки, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження із уповноваженим органом пробації.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Донецької області, м. Донецьк, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , згідно ст. 89 КК України раніше судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком 1 рік 6 місяців, якщо він в період всього іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження із уповноваженим органом пробації.
за участю прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану.
ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану.
Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.
Так, 15.08.2024 року приблизно о 02 год. 47 хв., ОСОБА_8 , перебували разом з ОСОБА_9 за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Євгена Коновальця, 72, а саме поблизу каналізаційного люку, в середині якого знаходяться телефонні кабелі. В цей час, у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник спільний протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, затвердженим Законом України № 3891-ІХ від 12.08.2024), спільно, перебуваючи біля каналізаційного люку, де переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно викрали з нього телефонний кабель марки «ТППеп», ємністю 50 х 2 х 0,4 довжиною 25 м, що належить ПрАТ «Київстар», вартість якого згідно висновку експерта становить 2 469,77 гривень без ПДВ та телефонний кабель марки «ТППеп», ємністю 100 х 2 х 0,4 довжиною 25 м, що належить АТ «Укртелеком», вартість якого згідно висновку експерта становить 5 142,75 гривень без ПДВ.
Вказані кабелі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 згорнули в два мотки, після чого покинули місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили ПрАТ «Київстар» майнову шкоду на загальну суму 2 469,77 гривень без ПДВ, АТ «Укртелеком» - 5 142,75 гривень без ПДВ.
Окрім цього встановлено, що 21.08.2024 приблизно о 01 год 40 хв, ОСОБА_8 , перебував за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Степана Бандери, 62, а саме поблизу каналізаційного люку, в середині якого знаходяться телефонні кабелі.
В цей час, у ОСОБА_8 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, затвердженим Законом України № 3891-ІХ від 12.08.2024), перебуваючи біля вказаного вище каналізаційного люку, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із середини телефонний кабель марки «ТППеп», ємністю 50 х 2 х 0,4 довжиною 25 м, що належить ПрАТ «Київстар», вартість якого згідно висновку експерта становить 2 173,40 гривень без ПДВ та монтажний комплект для кабелю ємністю 50 пар, із поліетиленовою оболонкою діаметром мідної жили від 0,4 м до 0,64 мм, в кількості 2 шт, вартість яких згідно висновку експерта становить 990 гривень без ПДВ.
Після чого, ОСОБА_8 , згорнувши телефонний кабель у моток та взявши монтажний комплект, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинили ПрАТ «Київстар» майнову шкоду на загальну суму 3 163,4 гривень без ПДВ.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Вважає вирок суду щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок м?якості.
Зазначає, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.
Так, призначаючи покарання обвинуваченому, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. 
Однак сторона обвинувачення вважає, що суд безпідставно прийшов до переконання про визнання обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.
Згідно матеріалів провадження, в ході досудового слідства та судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 шкоду відшкодував лише частково. У зв?язку із цим, представник ПрАТ «Київстар» звернулась з цивільним позовом до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди. 
Вказує, що наведені обставини не давали підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням. 
Зауважує, що судом не враховано, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не став.
Підсумовує, що призначене обвинуваченому ОСОБА_11 покарання є незаконним та несправедливим внаслідок м`якості, суперечить вимогам ст. 65 КК України, оскільки буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. 
Представник потерпілого ПрАТ «Київстар» та представник потерпілого АТ «Укртелеком» не з`явилися в судове засідання суду апеляційної інстанції, повідомлені належним чином про час та місце апеляційного розгляду.
Представник потерпілого АТ «Укртелеком» ОСОБА_12 (а.п. 165) надіслав заяву про розгляд провадження без участі представника, цивільний позов в даному кримінальному провадження АТ «Укртелеком» не заявляв.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без їх участі.
Під час апеляційного розгляду:
- прокурор просив задовольнити вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній;
- обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що отримав пам`ятку з процесуальними правами, права зрозумілі, клопотань не заявляє, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Також просив призначити покарання з застосування положень ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з наступних підстав.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України.
З апеляційної скарги прокурора вбачається, що фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , ним не оспорюються, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.
Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України прокурором не оскаржується.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вказаних вище вимог закону при визначенні ОСОБА_8 покарання та ним було належним чином не враховано всі обставини кримінального провадження. 
Суд першої інстанції, як зазначено у вироку, визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданих збитків. 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції не встановив. 
Суд першої інстанції врахував характеризуючі дані особи ОСОБА_8 , який офіційно не працює, на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його поведінку під час та після вчинення кримінального правопорушення, 
Так, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції статті у виді 5 роки позбавлення волі.
Крім того, суд першої інстанції з врахуванням обставини кримінального правопорушення, та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 дійшов висновку, що він може виправитись без відбування покарання.
Під час апеляційного розгляду за клопотанням прокурора повторно досліджено дані, які містять відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_8 . 
Згідно досудової доповіді Кременецького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області від 13 березня 2025 року про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб (а.п. 97-105).
Крім цього, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
Так, вироком Слов?янського міського суду Донецької області від 03.03.2000 за ч. 2 ст. 206 КК України (1960 року) його засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна та штрафу в розмірі 700 грн. 
Вироком Слов?янського міського суду Донецької області від 17.01.2006 за ч. 2 ст. 289 КК України (1960 року) його засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 
Вироком Слов?янського міського суду Донецької області від 14.11.2011 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України його засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна. 
Вироком Слов?янського міського суду Донецької області від 01.12.2021 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України його засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн. 
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції не в повній мірі врахував особу обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та на шлях виправлення не став.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції, як призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, не погоджується.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутні підстави для призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України, що не буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і є явно несправедливим внаслідок м`якості.
Суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься відповідно до ст. 12 КК України до тяжкого злочину, особу винного. Погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 - щире каяття, активне сприяння розкриттю даного злочину та добровільне відшкодування завданих збитків та відсутністю обставин, які обтяжують покарання. 
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує досудову доповідь Кременецького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області від 13 березня 2025 року. 
З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України - 5 (п`ять) років.
На думку суду апеляційної інстанції, виходячи із конкретних обставин та тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , обставин, що пом`якшують покарання, таке покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Згідно з ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України необхідність застосування більш суворого покарання є однією із підстав для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку.
На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що вирок суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання необхідно скасувати з постановленням в цій частині нового вироку.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 405, 407, 414, 420 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання скасувати.
Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. 
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з часу його затримання в порядку виконання вироку.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді ОСОБА_3 

ОСОБА_4 

ОСОБА_5