РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
14 квітня 2026 р.  Справа № 120/1992/25
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, яка полягає в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії з дня первинного звернення (09 квітня 2024 року) по 19 серпня 2024 року, у неврахуванні при обчисленні розміру пенсії до страхового (трудового) стажу періоди роботи на території РФ з 26.09.1994 по 30.06.1997, з 14.07.1997 по 13.04.1998, з 15.06.1998 по 18.09.1998, у неврахуванні до пільгового стажу як водія міжміського транспорту з 15.06.1998 по 18.09.1998 згідно довідки №468 від 08.06.2021 та заробітної плати за ці періоди в розмірах згідно довідки № 97 від 25.12.2019.
Ухвалою від 19.02.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення заявлених вимог та вказав, що позивач подав звернення про роз`яснення пенсійного забезпечення, на що отримав відповідь Головного управління з роз`ясненнями щодо свого пенсійного забезпечення. Таким чином, лист Головного управління від 22.01.2025 №986-16774/К-02/8-0200/25 не є рішенням в розумінні ч. 5 ст. 45 Закону № 1058, а носять виключно інформаційний характер. Вказаний лист не є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, який тягне за собою спричинення будь-яких правових наслідків для позивача. Також представник вказав, що відповідачем не приймались рішення по суті заяви позивача, а тому ГУ ПФУ у Вінницькій області є неналежним відповідачем. 
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив.
Позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 19.08.2024.
09.04.2024 позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно п.8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058.
Розгляд заяви здійснювався за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, внаслідок чого було прийнято рішення №023830027972 від 17.04.2024 про відмову в призначенні пенсії. 
20.06.2024 позивач повторно звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно п.8 ч.2 ст.114 Закону №1058.
Розгляд заяви здійснювався за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, внаслідок чого було прийнято рішення № 023830027972 від 27.06.2024 про відмову в призначенні пенсії. 
19.08.2024 позивач повторно звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно п. 8 ч.2 ст.114 Закону №1058.
Розгляд заяви позивача від 19.08.2024 здійснювався за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, внаслідок чого було прийнято рішення №023830027972 від 27.08.2024 року про відмову в призначенні пенсії.
30.08.2024 позивач повторно звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, згідно п. 8 ч.2 ст. 114 Закону №1058 за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області позивачу призначено пенсію з 19.08.2024 року.
24.12.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії. В зазначеній заяві він просив перерахувати пенсію з 09.04.2024 року з урахуванням періодів роботи в РФ з 26.09.1994 по 30.06.1997, з 14.07.1997 по 13.04.1998, з 15.06.1998 по 18.09.1998, що підтверджуються трудовою книжкою та довідкою № 468 від 08.06.2021, а також просив врахувати заробітну плату відповідно до довідки № 97 від 25.12.2019.
Листом №986-16774/К-02/8-0200/25 від 22.01.2025 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило ОСОБА_2 про відсутність підстав для врахування до стажу роботи позивача спірних періодів роботи та наданих довідок про заробітну плату.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не зарахування періодів роботи до страхового стажу та пільгового стажу роботи та не врахуванні заробітної плати за ці періоди позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.
Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) передбачено, що право на отримання пенсії мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Зі змісту наведених норм слідує, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
В даному ж випадку, зі змісту листа вбачається, що відповідачем відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду його роботи на території РФ з 26.09.1994 по 30.06.1997, з 14.07.1997 по 13.04.1998, з 15.06.1998 по 18.09.1998 оскільки починаючи з 01.01.2023 Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, до страхового стажу громадян, які проживали/працювали на території РФ зараховуються тільки періоди роботи до 31.12.1991.
Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом РФ про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і РФ, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі Угода від 14.01.1993) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Зі змісту наведених положень Угоди від 14.01.1993 суд дійшов висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території РФ або на підприємстві зареєстрованому на території РФ після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в РФ. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.
Отже стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.
Відповідно вказані вище довідки підлягають врахуванню відповідачем.
Що стосується позовної вимоги щодо врахування до пільгового стажу роботи як водія міжміського транспорту з 15.06.1998 по 18.09.1998 суд зазначає наступне.
Як вбачається із записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 , останній працював в період з 15.06.1998 по 18.09.1998 у філії "Филевський автобусно-тролейбусний парк Державного унітарного підприємства міста Москва "Мосміськтранс" на посаді водія автобуса.
Про існування будь-яких зауважень до відповідних записів про трудову діяльність позивача в листі не зазначено.
Суд зазначає, що вказані записи в трудовій книжці виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про період роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів (протоколів, рішень), на підставі яких вони внесені.
Як зазначалось вище, зі змісту положень Угоди від 14.01.1993 її положення розповсюджуються і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території РФ або на підприємстві зареєстрованому на території РФ після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в РФ. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.
Разом із тим суд зазначає, що спірний період роботи в повній мірі відображений у трудовій книжці позивача.
Крім того, ознайомившись зі змістом довідки №468 від 08.06.2021, виданою Державним унітарним підприємством міста Москва "Мосміськтранс" судом встановлено, що вона містить усю необхідну інформацію, яка підтверджує пільговий характер роботи позивача в період з 15.06.1998 по 18.09.1998.
В даному ж випадку, як уже було зазначено судом вище, про існування будь-яких зауважень до записів в трудовій книжці, які стосуються періодів роботи позивача водієм з 15.06.1998 по 18.09.1998, відповідачем не наведено.
З огляду на вище викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період його роботи з 15.06.1998 по 18.09.1998.
З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу періоди роботи на території РФ з 26.09.1994 по 30.06.1997, з 14.07.1997 по 13.04.1998, з 15.06.1998 по 18.09.1998 роки, зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 15.06.1998 по 18.09.1998, а також врахувати заробітну плату згідно довідки від 25.12.2019 №97.
Разом з тим визначаючись щодо вимог призначення пенсії позивача з дня первинного звернення, суд зазначає наступне.
Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що пенсія за віком на пільгових умовах призначена ОСОБА_1 з 19.08.2024.
В межах заявлених позовних вимог позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області перерахувати та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах починаючи з дати первинного звернення до пенсійного органу, а саме 09.04.2024 з урахуванням відповідних довідок.
Визначаючись щодо дати, з якої необхідно провести перерахунок пенсії позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
Оскільки позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 09.04.2024, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача призначити пенсію починаючи з 09.04.2024.
З приводу тверджень представника відповідача, вказаних у відзиві на позовну заяву, що лист Головного управління від 22.01.2025 №986-16774/К-02/8-0200/25 не є рішенням в розумінні ч. 5 ст. 45 Закону № 1058, а носять виключно інформаційний характер, суд зазначає, що вказаний лист не є рішенням, яке б за формою та змістом відповідало загальним вимогам до індивідуального акта у розумінні КАС України.
При цьому суд враховує, що в межах даної справи позивач не оскаржує лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сам як прийняте рішення. Позовні вимоги стосуються саме не врахування спірних періодів роботи та наданих довідок.
З урахуванням наведеного позовні вимоги належить задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи на території РФ з 26.09.1994 по 30.06.1997, з 14.07.1997 по 13.04.1998, з 15.06.1998 по 18.09.1998 та не зарахування до пільгового стажу позивача період його роботи з 15.06.1998 по 18.09.1998, неврахування при призначенні пенсії за віком доходів, отриманих ОСОБА_2 на підставі довідки від 25.12.2019 №97, виданої Державним унітарним підприємством міста Москва "Мосміськтранс" та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах починаючи з 09.04.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи на території РФ з 26.09.1994 по 30.06.1997, з 14.07.1997 по 13.04.1998, з 15.06.1998 по 18.09.1998, зарахувавши до пільгового стажу позивача період його роботи з 15.06.1998 по 18.09.1998 та врахувавши при призначенні пенсії за віком доходів, отриманих позивачем на підставі довідки від 25.12.2019 № 97 та провести перерахунок з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яка полягає у не зарахуванні до страхового стажу періодів роботи на території РФ з 26.09.1994 по 30.06.1997, з 14.07.1997 по 13.04.1998, з 15.06.1998 по 18.09.1998, не зарахуванні до пільгового стажу період його роботи з 15.06.1998 по 18.09.1998, у неврахуванні при призначенні пенсії за віком доходів, отриманих ОСОБА_2 на підставі довідки від 25.12.2019 №97.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 09.04.2024 зарахувавши до страхового стажу періоди роботи на території РФ з 26.09.1994 по 30.06.1997, з 14.07.1997 по 13.04.1998, з 15.06.1998 по 18.09.1998, зарахувавши до пільгового стажу позивача період його роботи з 15.06.1998 по 18.09.1998 та врахувати при призначенні пенсії за віком доходів, отриманих позивачем на підставі довідки від 25.12.2019 № 97 та провести перерахунок з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1211 грн. (одна тисяча двісті одинадцять) 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 13322403)
Повний текст рішення складено 14.04.2026.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна