ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1666/26 Справа № 204/6646/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.
при секретарі – Пікос А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 — ОСОБА_2 на ухвалу Чечелівського районного суду м. Дніпра від 02 жовтня 2025 року по справі за заявою  ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_3 , інша особа – державний виконавець Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра ПМУ Міністерства юстиції (м.Одеса) Савенко Оксана Олександрівна про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Заява мотивована тим, що заявник справно сплачував аліменти на утримання сина допоки дитина проживала з матір`ю, а коли дитина почала проживати з батьком, ОСОБА_1 перестав сплачувати аліменти. 13 жовтня 2023 року рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська було визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 . Враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, у даному випадку, виконавчий документ має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки фактично у боржника відсутній законодавчо встановлений обов`язок зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останній перебуває на повному утриманні батька. 
Ухвалою Чечелівського районного суду м. Дніпра від 02 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню — залишено без задоволення.
Ухвала суду мотивована тим, що питання щодо звільнення від сплати аліментів не може бути вирішено в порядку ст.432 ЦПК України, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.
В апеляційній скарзі заявник просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вважає, що необхідно пред`являти окремий позов задля того, щоб припинити стягнення аліментних платежів на користь матері, з якою дитина не проживає, однак, вказаний судом першої інстанції спосіб захисту не є ефективним для ОСОБА_1 та його дитини і призведе лише до затягування розгляду справи та неможливістю у цей час користуватись грошовими коштами, що наявні на рахунках ОСОБА_1 , ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 19 грудня 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська ухвалив рішення у справі №204/6646/19, яким вирішено позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів – задовольнити.  
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання його малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. щомісячно, починаючи з 23 вересня 2019 року і до його повноліття, в особі матері ОСОБА_3 , допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. 
В подальшому, рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 жовтня 2023 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 . 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – адвоката Коломойця С. В. задоволено. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня2023 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини було закрито. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у сумі 1 488 грн. 60 коп. 
Постановою Верховного Суду від 22 травня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 — адвоката Коломоєць С.В. – залишено без задоволення. Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2023 року - залишено без змін. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходить з того, що питання щодо звільнення від сплати аліментів не може бути вирішено в порядку ст.432 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 
За змістом вказаної норми, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. 
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. 
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. 
Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20. 
У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний. 
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 
Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. 
Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є одна з наступних обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України). 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22). 
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа. 
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22. 
Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом. 
Відповідно до частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. 
На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню. 
Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний судом першої інстанції спосіб захисту не є ефективним для ОСОБА_1 та його дитини і призведе лише до затягування розгляду справи є необгрунтованими, зважаючи на наступне.
При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. 
Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, провадження № 12-61гс21 (пункт 148)). 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 — ОСОБА_2  — залишити без задоволення.
Ухвалу Чечелівського районного суду м. Дніпра від 02 жовтня 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 24 лютого 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 02 березня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова 

О.В. Свистунова