ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" лютого 2026 р. справа № 300/2723/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України видати наказ по особовому складу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами.
Позовні вимоги мотивовані протиправними діями військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
15.05.2025 року від військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що позивач немає підстав для звільнення з військової служби, оскільки ОСОБА_2 має доньку та дружину, які не потребують постійного догляду. Просить відмовити у задоволенні позову. 
05.06.2025 року позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.
12.06.2025 року від військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому заперечує щодо доводів, які викладені в позовній заяві та відповіді на відзиві, та просить відмовити в задоволенні позову.
Суд, розглянувши розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, відзив на позов, відповідь на відзив та заперечення встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
У березні 2025 року позивачем подано командиру військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України рапорт про звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі підпункту «г», частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин. Однією із підстав вказана така необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
В цьому рапорті позивач зазначив, що йому необхідно здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю II групи.
До вказаного рапорту були долучені копії (нотаріально посвідчені) підтверджуючих документів, а саме:
1) копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 28.11.2012 в 1 прим, на 2 арк.;
2) копія картки платника податків ОСОБА_1 в 1 прим, на 1 арк.;
3) витяг з реєстру територіальної громади номер витягу: 2025/002930258 від 03.03.2025 ОСОБА_1 в 1 прим, на 1 арк.;
4) копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 01.08.1996 в 1 прим, на 1 арк;
5) копія паспорту громадянина України ОСОБА_2 СС НОМЕР_4 від 20.11.1998;
6) копія картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 в 1 прим, на 1 арк.;
7) витяг з реєстру територіальної громади номер витягу: 2025/002927964 від 03.03.2025 ОСОБА_2 в 1 прим, на 1 арк.;
8) копія довідка до акту огляду МСЕК серія 12 ААД № 056148 ОСОБА_2 від 17.04.2024 в 1 прим, на 1 арк;
9) копія висновку №10 від 26.02.2025 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі в 1 прим, на 1 арк.;
10) копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 від 07.05.2024 в 1 прим, на 1 арк;
11) копія свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_6 від 26.05.1992 в 1 прим, на 1 арк;
12) копія паспорту громадянки України ОСОБА_3 СС НОМЕР_7 від 03.03.199;
13) копія картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_3 в 1 прим, на 1 арк.;
14) витяг з реєстру територіальної громади номер витягу: 2025/002927920 від 03.03.2025 ОСОБА_3 в 1 прим, на 1 арк.;
15) копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_8 від 10.12.2011 ОСОБА_3 1 прим, на 1 арк;
16) копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого №472 
ОСОБА_3 в 1 прим, на 2 арк;
17) копія довідки №4 від 03.03.2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб в 1 прим, на 1 арк;
18) копія довідки про склад сім`ї від 03.03.2025 №59 в 1 прим, на 1 арк;
19) копія Акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/ фактичного місця проживання особи №44 від 26.02.2025 в 1 прим, на 1 арк;
20) копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 Серія НОМЕР_9 в 1 прим, на 1 арк;
21) копія паспорта громадянина У країни для виїзду за кордон ОСОБА_4 в 1 прим, на 3 арк.;
22) витяг з реєстру територіальної громади номер витягу-: 2025/002929550 від 03.03.2025 ОСОБА_4 в 1 прим, на 1 арк.;
23) копії документів про перебування ОСОБА_4 на території Республіка Польша в 1 прим, на 3 арк.
24) копія військового квитка Серія НОМЕР_10 ОСОБА_1 в 1 прим, на 5 арк.
25) копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) в 1 прим, на 1 арк.
26) копія заяви ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Тлумач) про обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 від 04.02.2025 в 1 прим, на 3 арк.
15 квітня 2025 року військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України позивачу надано відповідь, якою його повідомлено про те, що «наданих Вами документів, які підтверджують підстави звільнення з військової служби недостатньо. Адже підставою для звільнення з військової служби є - не тільки сам факт того, що батько - ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом та потребує постійного догляду, але і відсутність інших членів сім`ї, першого чи другого ступеня спордненості такої особи або якщо інші члени сім і першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної ексленртної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Відповідно до Вашого рапорту та наданих документів до нього було встановлено, що Ваша мати — ОСОБА_3 та сестра – ОСОБА_4 за потреби мруть здійснювати догляд за Вашим батьком - ОСОБА_2 , адже Вони є членами сім`ї першого ступеня споріднення, а Вами не було надано жодних підтверджуючих документів, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самі потребують постійного догляду, та як наслідок невзмозі здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .
Також повідомляємо, що проживання за межами України Вашої сестри — ОСОБА_4 ніяким чином не звільняє її від можливості здійснювати постійний догляд за своїм батьком та як наслідок Ви не є єдиною особою, який зобов`язаний утримувати та повинен здійснювати постійний догляд за батьком який є особою з II групою інвалідності та потребує його.
Враховуючи вищезгадане, прийняти законне рішення щодо звільнення Вас з військової служби за п.п. г п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», -неможливо, у зв`язку, з чим, командування військової частини повертає Ваш рапорт про звільнення з військової служби.»
Вважаючи рішення відповідача протиправним позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Статтею 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частина 1).
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частина 3).
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5).
Звільнення з військової служби визначає стаття 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.
Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Згідно з частиною 7 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" Указом Президента України за № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яким визначається порядок проходження громадянами України (далі громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (далі Положення).
Відповідно до пункту 2 Положення громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі військова служба) в добровільному порядку або за призовом.
У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.
За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Суд зазначає, що позивач зазначає, що позивачем не доведено належними документами, що мати позивача не має можливості здійснювати догляд за його батьком. Оскільки, однією з підстав для звільнення з військової служби є необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня
споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико- соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Як встановлено судом з матеріалів адміністративної справи, що докази того, що мати Позивача ОСОБА_3 потребує постійного догляду - відсутні, а відтак вона згідно чинного законодавства мас можливість дійснювати постійний догляд за батьком позивача.
Стосовно сестри позивача, ОСОБА_4 , яка виїхала за кордон та проживає в Республіці Польща суд зазначає, що проживання за межами України сестри позивача ніяким чином не звільняє її від можливості здійснювати постійний догляд за своїм батьком та як наслідок позивач не є єдиною особою, який зобов`язаний утримувати та повинен здійснювати постійний догляд за батьком який є особою з II групою інвалідності та потребує його догляду.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Шумей М.В.