Справа № 583/4832/25
1-кп/583/120/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" квітня 2026 р. м. Охтирка 
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі : 
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря 
судового засідання ОСОБА_2 ,
учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 в м. Охтирка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 1201820060000480 від 01 серпня 2018 року за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Сидорова Яруга Великописарівського району Сумської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Великописарівським РВ УМВС України в Сумській області 13 лютого 2006 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. 
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_5 31 липня 2018 року близько 20 години 56 хвилин керував вантажним автомобілем «КАМАЗ 5511», реєстраційний номер НОМЕР_3 , транспортуючи вантаж, що перевищує допустиму вантажопідйомність автомобіля, та рухався в межах допустимої швидкості руху в межах населеного пункту на проїжджій частині вулиці Слобідська у бік вулиці Батюка у місті Охтирка Сумської області. Під час руху, перебуваючи поблизу будинку № 9 на вулиці Слобідській у місті Охтирка Сумської області, водій ОСОБА_5 , виявивши небезпеку для руху у вигляді малолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в порушення вимог пунктів 4.14.а),б) Правил дорожнього руху почав перебігати у невстановленому місці проїжджу частину справа наліво щодо напрямку руху автомобіля, внаслідок кримінально протиправної недбалості, діючи усупереч вимогам пунктів 12.3 та 10.1 Правил дорожнього руху України, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху, керованого ним транспортного засобу, аж до його зупинки, натомість, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху керованого транспортного засобу ліворуч, при цьому здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 за межами проїзної частини.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів ребер першого по дев`яте по навколо хребтовій лінії, закритих двох переломів грудини, закритих переломів правої променевої кістки та лівого стегна, множинних розривів обох легень, двох розривів капсули печінки, розриву селезінки, крововиливів в область аорти, брижу товстої кишки, капсулу підшлункової залози, лівої нирки, розриву лонного зчленування, крововиливів в м`які тканини голови в лобній та тім`яній ділянках, з якими був доставлений працівниками екстреної медичної допомоги до реанімаційного відділення Охтирської ЦРЛ у стані клінічної смерті, де о 01 годині 12 хвилин 01 серпня 2018 констатовано його смерть.
Причиною смерті пішохода ОСОБА_7 стала тупа поєднана травма тіла, яка супроводжувалась множинними переломами кісток скелета, множинними ушкодженнями внутрішніх органів, які привели до малокрів`я внутрішніх органів.
Встановлено, що водій ОСОБА_5 , керуючи вантажним автомобілем «КАМАЗ 5511», реєстраційний номер НОМЕР_3 , порушив вимоги Правил дорожнього руху (затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, введених в дію з 01 січня 2002 року), передбачених пунктами:
10.1. - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
12.3. - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди»;
22.11 - «Маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу».
Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог пунктів 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали у вигляді смерті малолітнього потерпілого ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість визнав, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та надав показання про те, що має права на керування транспортними засобами з 1977 року, влітку 2018 року працював по найму, 31 липня 2018 року близько 21 години він керував автомобілем КАМАЗ зі швидкістю 45-50 км/год на вулиці Слобідській / колишній Чапаєва/ в м. Охтирка Сумської області, віз зерно з с. Володимирівка Великописарівського району на КХП, вже темніло, їхав на ближньому світлові. Побачив як з-за кущів вискочила дитина справа наліво, до цього дитину не бачив, побачив за 10 м, він різко вдарив по гальмам і звернув вліво, хотів відійти від дитини, після чого зупинився, зерно полетіло через кабіну, коли вийшов з автомобіля, то побачив, що дитина лежала на іншій стороні дороги, як і куди бігла дитина теж не бачив. Зіткнення не відчув, стуку не було. Залишився на місці події, до цього у ДТП не потрапляв, відшкодував відразу матері та бабусі дитини на проведення поховання, придбання пам`ятника.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судове засідання не прибули, подали заяви про проведення судового розгляду без їх участі, їх інтереси представляє адвокат ОСОБА_4 / а.с. 23-24/.
В своїх заявах потерпілі вказали, що не наполягають на позбавленні волі обвинуваченого, потерпілому ОСОБА_9 повністю відшкодована моральна шкода в ході судового розгляду, претензій до обвинуваченого не має / а.с. 134/. 
З урахуванням думки учасників кримінального провадження, які не наполягають на обов`язковій присутності потерпілих, суд вважає за можливо розглянути справу без їх участі.
Враховуючи, що учасники судового розгляду визнали недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ними не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України розглянув справу за правилами, передбаченими цими нормами.
Показання обвинуваченого є достовірними, узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.
За таких обставин винуватість ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинили смерть малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доказана і він підлягає відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України. 
Вирішуючи питання про призначення міри та виду покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його похилий вік, стан здоров`я / має хронічні захворювання/, матеріальний стан / пенсія в сумі 3028,00 грн/, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є пенсіонером, проживає з дружиною, має позитивну характеристику в суспільстві / а.с. 50-57, 121-127/. Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання винуватості, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне визначити основне покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі.
Проте, враховуючи тяжкість злочину, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, відношення до вчиненого /визнання вини та щире каяття/, думки потерпілих щодо виду призначеного покарання, добровільне відшкодування шкоди, тривалий час досудового розслідування, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, тому відповідно до ст. 75 КК України можливо прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Потерпілою ОСОБА_8 30 жовтня 2025 року заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про відшкодування їй моральної шкоди в сумі по 300000,00 грн з кожного / а.с. 25-27/.
06 січня 2026 року від потерпілої ОСОБА_8 надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позов заявляє до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення з нього на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 500000,00 грн / а.с. 78-80/.
Потерпілий ОСОБА_9 30 жовтня 2025 року подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про відшкодування йому моральної шкоди в сумі по 10000,00 грн з кожного / а.с. 38-40/.
В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_8 частково підтримав уточнені позовні вимоги з урахуванням добровільного відшкодування обвинуваченим у 2018 році 40000,00 грн, просить стягнути з нього в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої в сумі 480000,00 грн / а.с. 65/.
Представник потерпілого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_4 , відмовився від позовних вимог, обвинувачений ОСОБА_5 виплатив йому 10000,00 грн, претензій до нього не має / а.с. 134/.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач – визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. 
Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом /п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України/.
Суд роз`яснює сторонам наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Тому суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання представника потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його представник цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в сумі 480000,00 грн визнали в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні просив вирішити цивільний позов потерпілої відповідно до вимог ЦК України.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.
За приписами ст. 128 КПК України особа, якій злочином завдано майнової та/або немайнової (моральної) шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
В пунктах 8, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Вирішуючи позов ОСОБА_8 , судом встановлено, що вона є матір`ю загиблого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.30/. 
Моральну шкоду в сумі 500 000 грн потерпіла мотивувала тим, що вона перенесла тяжкі переживання щодо втрати дитини, які негативних змінах в її житті, вона відчувала біль втрати, тривогу, порушення сну, емоційну нестабільність, все нагадує їй про сина, в зв`язку з чим вимушена приймати заспокійливі засоби.
Вирішуючи позов, суд, враховуючи глибину і тривалість моральних страждань потерпілої від втрати дитини, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 300 000,00 грн, що відповідає вимогам розумності та справедливості за обставин цього кримінального провадження. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.
Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області 02 серпня 2018 року /а.с. 98-99/ та ухвалою слідчого судді слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2018 року /а.с. 104/, підлягає скасуванню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України / а.с. 107, 109-110/ 
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 61258,32 грн. необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
В ході досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 вересня 2025 року було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 2 місяці з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України / а.с. 128-129/. Застосовувати запобіжний захід до вступу вироку у законну силу суд не вважає за необхідне, оскільки обвинувачений не порушував покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Звільнити ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації
Не обирати ОСОБА_5 запобіжний захід до набранням вироком чинності.
Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2018 року та слідчого судді слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2018 року. 
Залишити в розпорядженні ОСОБА_5 речовий доказ: автомобіль «Камаз 5511» зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1981 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_10 , мешканка АДРЕСА_2 , (за довіреністю має право управляти та розпоряджатися автомобілем ОСОБА_12 ); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 до вказаного автомобіля, які передані йому на відповідальне зберігання без права відчужувати та розпоряджатись.
Залишити при матеріалах кримінального провадження речовий доказ: оптичний диск «ARITA» формату DVD-R 4,7 Гб, із записами події за 31 липня 2018 року.
Знищити речовий доказ: зразок ґрунту з нашаруванням речовини бурого кольору, які були вилучені 31 липня 2018 року в ході проведення огляду місця події, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Охтирського РВП ГУНП в Сумській області (Квитанція № 000927); одяг малолітнього ОСОБА_7 : футболку синього кольору, шорти сірого кольору, які були вилучені 01 серпня 2018 року в ході огляду трупа; взуття малолітнього ОСОБА_7 , яке добровільно було видано 03 листопада 2018 року потерпілою ОСОБА_13 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Охтирського РВП ГУНП в Сумській області (Квитанція № 000927). 
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 61258,32 гривень.
Задовольнити частково цивільний позов ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Сидорова Яруга Великописарівського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 / паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Великописарівським РВ УМВС України в Сумській області 13 лютого 2006 року, РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , в порядку відшкодування моральної шкоди 300000,00 грн.
Відмовити в задоволенні іншої частини позовних вимог.
Задовольнити заяву представника потерпілого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_4 .
Прийняти відмову позивача ОСОБА_9 від позову та закрити провадження у справі в цій частині.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Охтирського міськрайонного суду 
Сумської області ОСОБА_1