Справа № 344/712/26 
Провадження № 2/344/2877/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого- судді: Татарінової О.А.,
за участю секретаря: Гарасимів А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, - 
В С Т А Н О В И В: 

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди. Вимоги позову обґрунтовує тим, що в провадженні Івано-Франківського міського суду знаходилось кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України.
19.05.2025 року ухвалою Івано-Франківського міського суду ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із наявністю нереабілітуючих підстав, а саме завершенням строку притягнення до кримінальної відповідальності.
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
В результаті протиправних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в склисте тіло правого очного яблука, який утворився від дій тупого твердого предмету з обмеженою діючою поверхнею (оскільки ділянка травми обмежена надбрівною дугою лобної кістки, лобним відростком та підочним краєм верхньої щелепи) міг утворитися як при нанесенні удару таким предметом у вище вказану ділянку тіла, так і при ударі цією ділянкою тіла до такого предмета, та які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В даному кримінальному провадженні позивача було визнано потерпілим. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрито з нереабілітуючих підстав, тобто судом встановлено, що кримінальне правопорушення мало місце, проте закінчився строк для притягнення його до кримінальної відповідальності.
Тобто обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, внаслідок чого завдав потерпілому матеріальної та моральної шкоди, яка на даний час в добровільному порядку не відшкодована.
Позивачем зазначається, що суспільно-небезпечними діями обвинуваченого йому завдано моральної шкоди, спричиненої моральними стражданнями, які викликали негативні зміни у житті. Дана подія призвела до стану пригніченості, тривоги, емоційної напруги.
Таким чином, внаслідок суспільно-небезнечних дій обвинуваченого, позивачу, як потерпілому у кримінальному провадженні, були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, становить 50 000,00 грн., які підлягають відшкодуванню (компенсації) обвинуваченим у повному обсязі. Враховуючи наведене просить суд стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну (немайнову) шкоду, спричинену вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 50 000 грн.
23.02.2026 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що позивач зазначив в позовній заяві, про те що йому були заподіяні психологічні (моральні) страждання в наслідок протиправних дій Відповідача, а саме заподіяні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в склисте тіло правого очного яблука, який утворився від дій тупого твердого предмету з обмеженою діючою поверхнею, міг утворитись, як при нанесенні удару таким предметом у вище вказану ділянку тіла, так і при ударі цією ділянкою тіла до такого предмета. Проте, позивачем не було долучено до позовної заяви висновку судово - медичної експертизи, про яку йдеться в заяві та докази, які б підтверджували, що саме Відповідач заподіяв дані тілесні ушкодення, які в свою чергу призвели до психологічних страждань. Також в позовній заяві не зазначено в чому виявляличь завдані Відповідачем психологічні страждання, а також те, чи звертався Позивач до відповідних спеціалістів за допомогою (наприклад до: сімейного лікаря, психолога, психотерапевта, отольмолога, гематолога тощо), щоб подолати дані психологічні страждання та їх наслідки. 
Позивач не звертався до Відповідача, щодо врегулювання даної ситуації мирним шляхом. Відповідно на підставі вище викладеного доказів, які б підтвердили психологічні страждання Позивача до позовної заяви не долучено. Просить суд відмовити в позові.
Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача. 
Представник відповідача в судовому засіданні, просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.
Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
З копії Ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.05.2025 року встановлено, що у провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувало кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 
Так, даною Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.05.2025 року звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження внесене 17.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023096010000413 про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст.125 КК України - закрито. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 - залишено без розгляду (а.с.10-11).
Позивачем зазначається, що протиправними діями ОСОБА_2 йому завдано моральної шкоди. Так, внаслідок суспільно-небезнечних дій ОСОБА_2 , позивачу, як потерпілому у кримінальному провадженні, були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, становить 50 000,00 грн.
За змістом ст. 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою цієї статті передбачено,що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,а також в інших випадках, встановлених законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 дійшла висновку ,що виходячи з положень ст.ст.16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 638/14009/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 638/6363/19, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17,від 02 грудня 2020 року у справі № 638/14008/17 та інших.
По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 1 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд вважає частково доведеними вимоги про відшкодування моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , зважаючи на те, що ОСОБА_2 обвинувачувався, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження позивачу ОСОБА_1 . 
Внаслідок дій відповідача ОСОБА_2 , що підтверджені ухвалою суду від 19.05.2025 року позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає спричиненні моральним стражданням, які викликали негативні зміни у житті, призвели до стану пригніченості, тривоги, емоційної напруги, яких він зазнав у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, та з огляду на засади розумності та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000,00 гривень.
З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Крім того з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп. в дохід держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.с.15,16 ЦК України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 моральну шкоду у розмірі 20 000 ( двадцять тисяч) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1331 гривня 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 
Суддя Татарінова О.А.